Провадження по справі № 1-кп/367/1104/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2025 року за № 0000882 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, освіта базова вища, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, в невстановлений час, маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, в мережі «Інтернет» придбав металевий кастет, що за своїм зовнішнім виглядом має ознаки холодної зброї.

Далі, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що у нього відсутній відповідний дозвіл на придбання, зберігання і носіння холодної зброї, передбачений законодавством України, діючи умисно, в порушення Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 з наступними змінами та доповненнями, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, добровільно не здав кастет до правоохоронних органів та почав носити його при собі без передбаченого законом дозволу.

Так, 11.09.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22:00 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на носіння холодної зброї, взяв вказаний вище металевий кастет та поклав його в праву кишеню надягненої на ньому кофти, та не маючи передбаченого законом дозволу на носіння холодної зброї, вийшов на вулицю.

У той же день, приблизно о 22:00 год. ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 41,42 Закону України «Про Національну поліцію» з метою перевірки документів був зупинений працівниками СРПП ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Гостомельське шосе, поблизу буд. 158, де працівниками патрульної поліції у нього був виявлений вищевказаний металевий кастет.

Далі, 11.09.2025 в період часу з 23:25 год. до 23:28 год. співробітниками ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області під час проведення огляду місця події у присутності понятих вилучено зазначений металевий кастет, який згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-25/61699-ХЗ від 08.10.2025 є холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовлений промисловим способом.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

06.11.2025 між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості, та сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 06.11.2025 і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 06.11.2025, укладену між його підзахисним та прокурором.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників судового провадження, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 263 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у носінні кастету без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 від 06.11.2025 та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого судом не застосовується.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

З обвинуваченого, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні за проведення експертного дослідження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд,- ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 06 листопада 2025 року, укладену у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2025 року за № 0000882, між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речовий доказ по справі: оптичний дисковий носій на якому зафіксовано відеозапис з нагрудної боді-камери поліцейського, який опечатано до конверту зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі: кастет, переданий на зберігання до камери схову речових доказів ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області згідно квитанції 803264 від 13.10.2025 конфіскувати у власність держави на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1782 (одну тисячу сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1