Справа № 162/1160/20
Провадження № 1-кп/168/6/26
У Х В А Л А

за результатами розгляду

клопотання захисника про скасування ухвали про накладення грошового стягнення,

клопотання прокурора про накладення грошового стягнення,

питання про звернення застави в дохід держави,

клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків

09 лютого 2026 року Старовижівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Стара Вижівка в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № №0000178 від 16 липня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.187 КК України, клопотання захисника про скасування ухвали про накладення грошового стягнення, клопотання прокурора про накладення грошового стягнення, питання про звернення застави в дохід держави, клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків,

в с т а н о в и в:

Представник потерпілих ОСОБА_8 у ході судового розгляду звернув увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 порушив покладені на нього процесуальні обов`язки та не з`явився тричі без поважних причин в судові засідання. Наведені обвинуваченим причини неявки вважає неповажними. Відповідно до положень КПК України питання щодо звернення застави може бути ініційоване прокурором чи судом з власної ініціативи. Тому звертає увагу суду на доцільність у зв`язку з невиконанням обвинуваченим покладених на нього обов`язків, вирішити з ініціативи суду питання про звернення застави, яка внесена за обвинуваченого ОСОБА_6 , в дохід держави відповідно до ч.9 ст.182 КПК України.

Відповідно до ч.9 ст. 182 КПК України суд вважає за доцільне за ініціативою суду поставити на розгляд у судовому засіданні питання про звернення застави, внесеної за обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав клопотання, в якому просить скасувати ухвалу Старовижівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 року, якою накладено на обвинуваченого ОСОБА_9 грошове стягнення. Клопотання обґрунтовує тим, що на момент постановлення ухвали (21.01.2026 р) в сторони захисту не було можливості надати доказу про перебування обвинуваченого на лікуванні, про лікування захисник повідомив суд усно, вказавши, що докази будуть надані пізніше. На обґрунтування клопотання захисник зазначає, що випискою з КП «Волинська обласна клінічна лікарня» підтверджено, що ОСОБА_6 перебував 13.01.2026 р і 14.01.2026 р. на лікуванні за направленням, яке видане йому 09.12.2025 р. також наявна відповідь про те, що з 15.01.2026 р. ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Волинська обласна клінічна лікарня», тобто сумнівів щодо правдивості стану здоров`я обвинуваченого немає. Таким чином, вважає, що причини неявки 13.01.2026 р. в судове засідання обвинуваченого поважні.

Також прокурор подав клопотання, в якому просить накласти грошове стягнення на обвинуваченого за його неявку без поважних причин і не повідомлення про причини неявки в судові засідання, що призначались на 09.12.2025 р. і на 13.01.2026 р. у розмірі 2 прожиткових мінімумів за кожну неявку.

Клопотання обґрунтовує тим, що на підтвердження причин неявки 09.12.2025 р. обвинувачений надав копію електронного направлення від 09.12.2025. 13.01.2026 захисник повідомив, що ОСОБА_6 госпіталізовано до КП «Волинська обласна клінічна лікарня». 21.01.2026 р. обвинувачений повторно не з`явився, захисник повідомив, що обвинувачений перебуває на стаціонарному лікуванні. На запити прокурора отримано відповіді з медичних закладів про те, що обвинувачений звертався 09.12.2025 р. до КНП «ЦПМСД Любешівської селищної ради», про що створений запис в електронній системі охорони здоров`я від 09.12.2025 р., а саме о 13.52 год, в той час судове засідання призначалось на 11.00 год. крім того, його звернення не було ургентним, він міг бути присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 13.01.2026 р. звернення ОСОБА_6 не було ургентним, а лише плановим. З цим зверненням міг звернутись і в інший день, однак звернувся лише в день засідань. Неявка обвинуваченого без поважних причин 21.01.2026 р. підтверджується тим, що о 09.00 год. він виписаний з медичного закладу, а судове засідання призначалось на 11.00 год. Отже, прокурор вважає, що обвинувачений міг брати участь в судовому засіданні 09.12.2025, 13.01.2026, 21.01.2026, однак з невідомих причин не взяв участі і не повідомив про причини неявки суд.

Прокурор також подав клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 17.12.2025 року обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, на два місяці.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, на обґрунтування чого органом досудового розслідування зібрано ряд доказів. На даний час судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершений. Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину заперечив, у зв`язку з чим існує ризик що він зможе вчиняти дії з метою незаконного впливу на свідків та потерпілих у провадженні. Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що обвинувачений, маючи тісні зв`язки із особами, які притягувались до кримінальної відповідальності, легко піддається їхньому негативному впливу та може не контролювати свою поведінку. Окрім цього, будучи непрацюючою особою, не маючи постійного джерела доходів, наявність необхідності в отриманні коштів на прожиття та відшкодування майнової шкоди потерпілим, яка була завдана цим правопорушенням, вказує на існування ризику про те, що неконтрольоване місце перебування обвинуваченого може призвести до вчинення останнім іншого кримінального правопорушення. На даний час ОСОБА_6 обвинувачується в вчиненні іншого аналогічного тяжкого кримінального правопорушення, розгляд якого триває в іншому суді. Любешівський районний суд неодноразово продовжував ОСОБА_6 запобіжний захід в виді домашнього арешту. Через систематичні порушення цього запобіжного заходу ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, а в разі її внесення, покладено певні обов`язки. У зв`язку з внесенням застави строк дії обов`язків неодноразово продовжувався, строк дії яких закінчується 17.02.2026 року. Однак, за описаних вище обставин, ризики, які передбачені ст. 177 КПК і стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 , не зменшились та продовжують існувати, а також те, що закінчити розгляд обвинувальна акту до спливу строку встановлених обов`язків не вдається можливим, а тому вважає, що необхідно їх продовжити обвинуваченому.

У судове засідання заставодавець ОСОБА_10 не з`явилась, причини неявки не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та дату розгляду клопотання, а тому на підставі ч.9 ст.182 КПК України розгляд цього питання проводиться за її відсутності.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 клопотання про скасування ухвали від 21.01.2026 р. підтримав з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснив, що причини неявки обвинуваченого підтверджені доданими до клопотання документами, та отриманими судом, що підтверджують факт його звернення за медичною допомогою та перебування на лікуванні. З цих же підстав вважає, що немає підстав для накладення грошового стягнення на обвинуваченого за неявку в судове засідання 09.12.2025 і 21.01.2026 р. Також немає підстав для звернення застави в дохід держави, а розгляд даного питання вважає упередженим ставленням до обвинуваченого. Окрім того, накладення грошового стягнення на обвинуваченого і звернення застави в дохід держави, є подвійним застосуванням санкцій за тим самим фактом. У зверненні застави в дохід держави просить відмовити. Щодо продовження дії обов`язків вважає подання клопотання необґрунтованим, зайво завантажує роботу суду. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 належно виконує процесуальні обов`язки, бере участь в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, у судові засідання не прибув з поважних причин, оскільки перебував на лікуванні, яке періодично проходить і якого потребує як особа з інвалідністю.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думу захисника. Заперечує щодо звернення застави в дохід держави. Пояснив суду, що причиною неявки в судове засідання 01.09.2025 р. була смерть його батька. Про те, що не може продовжувати брати участь в засіданні 20.11.2025 р., яке відбувалося в режимі відеоконференції, і змушений був залишити судове засідання та терміново повернутись на роботу, він попередив в телефонному режимі секретаря судових засідань. 09.12.2025 не прибув до суду, оскільки звертався за медичною допомогою, і тому перебував цей день в медичному закладі в смт. Любешів, надав суду скрін шот із номером відповідного медичного направлення. Не прибув у судове засідання на 11.00 год. 21.01.2026 р., оскільки фактично отримав документи про виписку з лікарні після обіду, а не в 09.00 год. ранку, тому перебував 21.01.2026 в ординаторській, в лікарні, та очікував лікаря, тому й не міг вийти в засідання в режимі відеоконференції. Також просить скасувати ухвалу про накладення грошового стягнення та не вбачає підстав для накладення будь-яких грошових стягнень на нього.

Прокурор просить відмовити в клопотанні захисника про скасування ухвали від 21.01.2026р. з огляду на те, що причини неявки обвинуваченого 21.01.2026 р. з огляду на відповідь, надану медичним закладом, є неповажними. Про причини неявки він суд не повідомив, однак міг брати участь в судовому засіданні 21.01.2026 р. Окрім того, обвинувачений звертається до медичного закладу лише в день або перед днем судового засідання. Вважає за доцільне звернути заставу, внесену за обвинуваченого, в дохід держави. Клопотання про накладення грошового стягнення за неявку і не повідомлення про причини неявки 09.12.2025 р 21.01.2026 р. підтримав. Також підтримав клопотання про продовження строку дії обов`язків щодо обвинуваченого з підстав, викладених у ньому.

Представник потерпілих ОСОБА_8 вважає, що накладення грошового стягнення на обвинуваченого не перешкоджає зверненню застави в дохід держави і не виключає можливості застосування одночасно таких двох заходів.

Підтримав клопотання прокурора про накладення грошового стягнення на обвинуваченого за неявку в судові засідання 09.12.2025 р. і 21.01.2026 р., в які обвинувачений не з`явився без поважних причин, не повідомив про причини неявки, не надав суду доказів на підтвердження неможливості тимчасово залишити медичний заклад і прибути в судові засідання. Те, що обвинувачений порушує покладені на нього процесуальні обов`язки, також і констатовано судом в ухвалі від 21.01.2026 р. Відтак не вбачає підстав для скасування ухвали суду від 21.01.2026 р. і просить відмовити в клопотанні захисника ОСОБА_7 . Просить також звернути заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_11 , в дохід держави, оскільки обвинувачений тричі не прибув в судове засідання, причини неявки не є поважними, отже обвинувачений не виконує покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вважає передчасним розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків у зв`язку з внесенням застави, до розгляду питання про звернення застави в дохід держави, оскільки може виникнути потреба в застосуванні іншого запобіжного заходу. Але, у випадку, якщо суд дійде висновку про відмову у зверненні застави, то підтримує клопотання про прокурора про продовження строку дії обов`язків.

Вислухавши думку учасників провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.8 ст.182 КПК України у разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Відповідно до ч.9 ст.182 КПК України, питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Встановлено, що ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10.10.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. У випадку внесення застави, покладено на строк два місяці певні обов`язки, передбачені ч.5 та ч.6 ст. 194 КПК. У зв`язку з внесенням застави, обвинувачений ОСОБА_6 звільнений з-під варти внаслідок внесення застави. Строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 10.10.2023 року, продовжувався ухвалами Любешівського районного суду та Старовижівського районного суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився у судове засідання 01.09.2025 та 09.12.2025, а 20.11.2025 р., беручи участь в судовому засіданні дистанційно, не дочекавшись виходу суду з нарадчої кімнати, вийшов з режиму відеоконференції, і тим самим залишив залу судового засідання без дозволу суду. У зв`язку з чим поставлено на обговорення судом питання про доцільність звернення застави в дохід держави.

У ході розгляду клопотання обвинувачений та його захисник пояснили причину неявки обвинуваченого в судове засідання 01.09.2025 тим, що помер батько обвинуваченого, суду надано копію свідоцтва про смерть.

Щодо причин залишення судового засідання 20.11.2025 р. обвинувачений пояснив тим, що змушений був терміново вийти на роботу, працює неофіційно, тому не може надати відповідні документальні підтвердження. Про цей факт повідомив секретаря судових засідань в телефонному режимі.

Щодо неявки обвинуваченого в судове засідання, яке призначалось на 09.12.2025, то, згідно з наданою суду інформацією (листами медичного закладу), підтверджено, що ОСОБА_6 дійсно звертався до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Любешівської селищної ради» 09.12.2025 р., його звернення було не з приводу ургентного стану, за станом здоров`я він міг бути присутній в судовому засіданні 09.12.2025 р. в режимі відеоконференції.

З огляду на повідомлені обвинуваченим ОСОБА_6 причини неявки в судове засідання 01.09.205 р., 20.11.2025 р., 09.12.2025 р., суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 не в повному обсязі виконує покладені на нього процесуальні обов`язки щодо явки в судове засідання, водночас причини його неявки не є такими, що вимагають застосування такого заходу, як звернення в дохід держави застави, внесеної за обвинуваченого, а тому в стягненні застави в дохід держави необхідно відмовити.

Однак на переконання суду є підстави для накладення на обвинуваченого грошового стягнення у зв`язку з його неявкою та не повідомленням про причини неявки у судові засідання, що призначались на 09.12.2025 р. та 21.01.2026 р.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_6 09.12.2025 р., хоч і звертався за медичною допомогою, що підтверджено повідомленням медичного закладу КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Любешівської селищної ради», але його звернення було не з приводу ургентного стану, за станом здоров`я він міг бути присутнім в судовому засіданні 09.12.2025 р. в режимі відеоконференції, але в судове засідання не з`явився.

Також, згідно з повідомленням КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради, ОСОБА_6 був виписаний з цього медичного закладу о 09.00 год. 21.01.2026р. і не прибув у судове засідання, що призначалось на 11.00 год 21.01.2026 р., хоча міг взяти у ньому участь, не повідомив суд про причини неявки.

Відповідно до ст. 139 ЦПК якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Відповідно до ст.144 КПК України, грошове стягнення накладається: під час судового провадження - ухвалою суду за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою.

Згідно з положеннями ст.146 КПК України під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання. Суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення. Копія відповідної ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення надсилається особі, на яку було накладено грошове стягнення.

Таким чином, обвинувачений не з`явився в судові засідання 09.12.2025 р. і 21.01.2026 р. без поважних причин, не вжив заходів для участі у судовому засіданні, хоча міг брати таку участь, в тому числі в режимі відеоконференції, не повідомив про причини свого неприбуття в судові засідання в зазначені дні, неявка обвинуваченого призвела до відкладення розгляду справи. Тому суд дійшов висновку, що на обвинуваченого необхідно накласти грошове стягнення у розмірі - 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6656 грн (3328 х 2).

Ухвалою суду від 21.01.2026 р. на обвинуваченого ОСОБА_6 накладено грошове стягнення у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з ухвали підставою для застосування грошового стягнення є те, обвинувачений не з`явився до суду 13.01.2026 р., що призвело до відкладення розгляду справи і не повідомив про причини свого неприбуття в судове засідання, інформація про його перебування на стаціонарному лікуванні 13.01.2026 р. надана усно і документами не підтверджена, то суд дійшов висновку, що обвинувачений в цій частині не виконав покладених на нього обов`язків і тому на нього необхідно накласти грошове стягнення у розмірі - 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3328 грн.

Згідно з наданою суду інформацією 13.01.2026 обвинувачений до медичного закладу звертався, однак 13.01.2026 не був госпіталізований, а був госпіталізований лише 15.01.2026 р., і питання про можливість його участі в судовому засіданні 13.01.2026 не визначалось.

Таким чином встановлено, що обвинувачений 13.01.2026 р. на стаціонарному лікуванні не перебував, отже в судове засідання не прибув без поважних причин. Підстав скасування ухвали від 21.01.2026 р. немає.

Суд, відповідно до ч.3 ст. 331 КПК, за наявності клопотань під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

На виконання положень ст. 331 КПК, з урахуванням того, що строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків закінчується 17.02.2026 року, суд вважає за необхідне розглянути клопотання прокурора.

Клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені ч.5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання, суд враховує конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованого ОСОБА_6 злочину, що свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, дані про особу обвинуваченого, та те, що судове провадження триває, судом встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які посилились у зв`язку з військовою агресією росії проти України, що обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Щодо доводів сторони захисту, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 182 КПК України, метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є запобігання встановленим ризикам з можливістю стягнення в дохід держави внесених грошових коштів у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, окрім положень ст. ст. 182, 183 КПК України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки до суду. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім того, необхідність покладення певних обов`язків на обвинуваченого у зв`язку з внесенням застави випливає із системного аналізу норм КПК.

Окрім того, судом постановлені ухвали про накладення грошового стягнення на обвинуваченого за неявки в судове засідання без поважних причин та не повідомлення ним про причини неявки.

Враховуючи вищевказані обставини та встановлені ризики, суд дійшов переконання, що підстав, які свідчили б про зміну істотних обставин, що були б підставою для зміни запобіжного заходу не встановлено та доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, суду не надано.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків обвинуваченому у зв`язку з внесенням застави підлягає задоволенню.

Окрім того, суд вважає за доцільне повторно звернути увагу обвинуваченого ОСОБА_6 на його процесуальні обов`язки, встановлені ч.7 ст. 42 КПК України, зокрема на обов`язок з`являтись в судові засідання, повідомляти про причини неявки, та своєчасно вживати заходів для участі в судовому засіданні. А також суд звертає увагу на зміст ч.8 ст.182 КПК України щодо наслідків невиконання чи не належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим. Також необхідно роз`яснити, що на обвинуваченого аналогічні обов`язки покладені ухвалою суду від 17.12.2025 р. у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу в виді застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.139, 182, 177, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У зверненні застави в дохід держави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за його обвинуваченням за ч.3 ст.187 КК України, відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_6 положення ч.8 ст. 182 КПК України, про те, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Накласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 у зв`язку з неприбуттям в судове засідання без поважних причин та не повідомлення про причини неявки у судові засідання 09.12.2025 р. і 21.01.2026 р. грошове стягнення у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 6656 (шість тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн.

Реквізити для сплати: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/ 21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026007; код класифікації доходів бюджету: 21081100, стягувач Державна судова адміністрація України (м.Київ, вул.Липська,18/5, ).

Роз`яснити ОСОБА_6 , що особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

У клопотанні захисника ОСОБА_7 про скасування ухвали Старовижівського районного суду Волинської області від 21.01.2026 р. про накладення грошового стягнення відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків задовольнити.

Продовжити покладені на обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 17.12.2025 року, передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки на два місяці, тобто до 09.04.2026 року включно, а саме:

- не відлучатись без дозволу суду за межі Волинської області;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- прибувати за вимогою до суду.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3