Справа № 991/40/26
Провадження № 1-кс/991/39/26
УХВАЛА

про відмову у скасуванні арешту

6 січня 2026 рокумісто Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні його клопотання, подане в інтересах власника майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000034 від 29.11.2024.

(1) Зміст поданого клопотання

05.01.2026 до суду надійшло зазначене клопотання. З його змісту вбачається, що 3 жовтня 2025 року слідчий суддя Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) постановив ухвалу, якою накладено арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися) на мобільні телефони: «iPhone 15», s/n НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , «iPhone 8», s/n НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 , вилучені під час обшуку в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На переконання адвоката, необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження на сьогодні відпала, оскільки 04.10.2025 детективом у справі було призначено відповідні експертизи щодо згаданих мобільних терміналів, строк проведення яких здійснюється упродовж одного місяця, а тому є всі підстави вважати, що експертизу за мобільними терміналами проведено та отримано всю необхідну інформацію.

До того ж, з дати внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто з 29.11.2024 та до дати звернення із цим клопотанням, пройшов майже один рік, а орган досудового розслідування не вжив за цей період часу жодних заходів для розслідування злочину, жодній особі не повідомив підозри, що свідчить про зволікання і порушує конституційні права ОСОБА_5 щодо вільного розпорядження власним майном.

Так, у подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.

Окрім того, заявник вказав, що після проведення обшуку, 30.09.2025 року, детектив прийняв постанову, якою визнав мобільні термінали речовими доказами. Також, детектив зазначив, що мобільні термінали є знаряддям вчинення злочину, предметом злочину та містять сліди кримінального правопорушення, а тому, мають значення речового доказу у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Однак з моменту вилучення мобільних терміналів 30.09.2025 та до моменту подання цього клопотання, стороною обвинувачення не здобуто жодного доказу, який би підтверджував зазначені вище твердження.

ОСОБА_5 як інший власник майна має право звернутися із клопотання про скасування арешту майна.

Зважаючи на викладене, адвокат просив витребувати у детективів Третього підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України кримінальне провадження № 0000034 від 29.11.2024 року та дослідити їх в судовому засіданні, а також скасувати арешт, накладений ухвалою ВАКС від 03.10.2025 на мобільні термінали: «iPhone 15», s/n XPH9M7THPL, IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , «iPhone 8», s/n НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 , вилучені під час обшуку 30.09.2025 в ОСОБА_5 та зобов`язати детективів Третього підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України повернути їх ОСОБА_5

(2) Позиції учасників провадження

Представника власника майна - адвокат ОСОБА_6 підтримав своє клопотанням з підстав, у ньому зазначених.

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) в судове засідання не прибув, водночас від детектива НАБУ ОСОБА_7 , який діяв на підставі доручення прокурора САП ОСОБА_8 , надійшли письмові заперечення.

З їх змісту вбачається, що наразі не завершено проведення відповідних експертиз щодо вказаних мобільних телефонів, отож, потреба в його застосуванні не відпала. Крім того, детектив вказав, що кримінальним процесуальним законом не передбачено механізму витребування слідчим суддею матеріалів досудового розслідування кримінального провадження під час досудового розслідування.

(3) Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при вирішенні клопотання

Дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, заслухавши доводи учасників, слідчий суддя вважає, що у скасуванні арешту слід відмовити зважаючи на таке.

Відповідно до підпункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлено загальні правила їх застосування - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.

Для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом (абзац перший частини 3 ст. 170 КПК України).

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого:

-правову підставу для арешту майна;

-можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;

-розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

-наслідки арешту майна для, зокрема, третіх осіб.

Абзац 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У своєму клопотанні заявник наголошував на існуванні обох підстав.

Слідчий суддя констатував, що досудове розслідування у цьому провадженні здійснюється за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 11.09.2025 в межах цього провадження надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: м. Тернопіль, вул. Бойківська, 3.

Надалі, 30.09.2025 детективи НАБУ провели обшук у вказаному приміщенні, за результатами чого, було вилучено мобільні телефони: «iPhone 15», s/n НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , IMEI402111, «iPhone 8», s/n НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 .

Ухвалою слідчого судді ВАКС від 03.10.2025 накладено арешт на вказані мобільні телефони. Такий арешт було накладено з метою збереження речових доказів.

Зі змісту вказаної ухвали також вбачається, що постановою детектива НАБУ від 01.10.2025 вилучені під час обшуку технічні пристрої визнано речовим доказом, оскільки наявні достатні підстави вважати, що вони містять інформацію про обставини, які розслідуються у кримінальному провадженні, та відповідають визначеним у ст. 98 КПК України критеріям.

Слідчий суддя також зважав, що постановою детектива НАБУ від 02.10.2025 було призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій. На вирішення експерту поставлено, серед іншого, такі питання: чи наявна на наданих на дослідження мобільних телефонах, зокрема, система логічного захисту доступу до інформації, що зберігається на їх вбудованих носіях пам`яті, яка вимагає уведення ключа (коду, пароля, тощо), та якщо так, чи можливо її подолати; чи можливо скопіювати інформацію, яка зберігається на вбудованих носіях пам`яті, доступ до яких пов`язано із подоланням системи логічного захисту.

Зважаючи на викладене, враховуючи норми ч. 3 ст. 170 КПК України, якими передбачено можливість арешту майна, якщо воно відповідає визначеним у ст. 98 цього Кодексу критеріям, слідчий суддя дійшов висновку, що детектив довів необхідність арешту телефонів, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Твердження адвоката, що свідчать про необґрунтованість накладення такого арешту, є хибними.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що слідчий суддя, при вирішенні клопотання про накладення арешту, надає оцінку лише правовій підставі для арешту майна, можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідкам арешту майна для, зокрема, третіх осіб.

Як вже було зазначено, слідчий суддя у своїй ухвалі дослідив усі вказані питання.

Зважаючи на викладене, на переконання слідчого судді, арешт на вилучене під час обшуку майно, зазначене у клопотанні, було накладено обґрунтовано.

Окрім того, зі змісту наданих у судовому засідання пояснень детектива та доданих ним матеріалів вбачається, що призначені комплексна судова комп`ютерно-технічна експертиза та експертиза електронних комунікацій досі тривають.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Слідчий суддя враховує ту обставину, що з часу вилучення пристрою минуло більше трьох місяців. На противагу цьому, детективами НАБУ розслідуються обставини можливого вчинення особливого тяжкого злочину.

Зважаючи на це, слідчий суддя переконаний, що тимчасові обмеження, яких наразі зазнає власник майна, є незначними. Мобільний термінал не є занадто вартісним майном. Арешт цього майна не призвів до певних надмірних обмежень прав власності. Крім того, слідчий суддя зважає на значення вказаного майна для повного та всебічного встановлення обставин у кримінальному провадженні, досудове розслідування в якому досі триває.

Так, слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно накладено обґрунтовано, а потреба у дії цього заходу забезпечення щодо мобільних телефонів на цей час не відпала. Отож, у зв`язку з викладеним, у скасуванні арешту слід відмовити.

Окрім того, адвокат у своєму клопотанні вказав про необхідність витребування у детективів Третього підрозділу детективів Першого Головного підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ кримінального провадження № 0000034 від 29.11.2024 року та дослідження в судовому засіданні відповідних матеріалів.

Водночас, на переконання слідчого судді у клопотанні адвоката в цій частині також слід відмовити, оскільки в межах розгляду питання про скасування арешту слідчий суддя вирішує лише ті обставини, що стосуються наявності або відсутності підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення.

На підставі викладеного, слідчий суддя постановив:

-відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000034.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1