Єдиний унікальний номер 317/2351/22
Провадження № 1-кп/317/560/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого (у режимі відеоконференції) ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 18.07.2022 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 18.07.2022 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 , також висловили думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що є всі підстави для призначення судового розгляду відповідно до обвинувального акту, оскільки він складений відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги щодо територіальної підсудності. Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Кримінальне провадження буде розглянуто у відкритому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи клопотання наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливістю застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти клопотання прокурора та просив суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, пославшись на обставини, які зазначені у письмовому клопотанні, яке надійшло через канцелярію до суду 07.11.2025 та запереченнях, які надійшли до суду 01.12.2025.

Захисник просив урахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, під слідством і судом не перебував. До взяття під варту обвинувачений мав постійне місце роботи та джерело доходу, працював на посаді помічника комбайнера СФГ «Лідер», де характеризувався суто позитивно. Майновий стан обвинуваченого є задовільним. Існування міцних соціальних зв`язків доводиться наявністю в обвинуваченого постійного місця проживання та родини, що складається з дружини ОСОБА_6 та пасинка ОСОБА_7 . До затримання обвинувачений мав постійне місце проживання у Запорізькому районі, що підтверджується характеристикою старости Новопетрівського старостинського округу Широківської сільської ради Запорізького району. ОСОБА_4 перебуває під вартою з липня 2022 року. Юридична кваліфікація інкримінованих йому протиправних дій виглядає досить сумнівною, невідворотних наслідків не відбулося. Сам потерпілий ОСОБА_8 не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого. Сторона захисту вважає, що ризики, які наводились у попередніх судових рішеннях щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, відповідно до ст. 177 КПК України, на даний час втратили своє обґрунтування. Сама тяжкість висунутого обвинувачення не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наведені у клопотанні прокурора щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 ризики є надуманими і не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а будь-яких документів в обґрунтування своїх вимог прокурор до клопотання не надав. За вказаних обставин, на переконання сторони захисту, існує реальна можливість зміни запобіжного обвинуваченому ОСОБА_4 на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши клопотання та заслухавши учасників судового провадження, дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19.07.2022 під час досудового розслідування ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був продовжений.

Наразі строк тримання під вартою закінчується, а кримінальне провадження після скасування Запорізьким апеляційним судом ухваленого вироку наразі знову перебуває на стадії підготовчого провадження.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

На переконання суду на теперішній час наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п. 1, 3 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Наслідки події та ступінь тяжкості можливого покарання у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, можуть спонукати обвинуваченого до вчинення дій, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, суд вважає недоведеним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки клопотання не містить належного обґрунтування щодо даного ризику.

Вказані ризики були підставою для обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу.

У той же час суд враховує, що ОСОБА_4 був взятий під варту 19.07.2022, тобто більше ніж три роки тому.

В силу ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, визначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, утриманців, постійного місця роботи або навчання, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей.

Аналізуючи вимоги КПК України та наявні в розпорядженні суду документи, які надані сторонами кримінального провадження в ході розгляду кримінального провадження, суд приходить до висновку, що подальше продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 може призвести до порушення його прав, адже відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява № 42310/04 від 21.04.2011), зі спливом певного часу підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами.

Рішенням «Вемхофф проти Федеративної Республіки Німеччина» від 27.06.1968 Європейський Суд з прав людини констатував, що безперервне тримання особи під вартою може бути виправдано, лише якщо у справі є конкретні посилання на те, що вимога захисту публічного інтересу, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає вимоги поваги особистої свободи.

Питання тривалого тримання особи під вартою неодноразово було предметом й інших рішень ЄСПЛ, в яких міжнародна судова інституція послідовно наголошувала на зменшенні необхідних підстав тримання особи під вартою зі спливом часу.

У контексті даної справи суд вважає, що ті ризики, які існують в даному кримінальному провадженні вже не можуть бути підставою для безальтернативного тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. На думку суду наявним ризикам в змозі запобігти інший запобіжний захід, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України домашній арешт, який відповідно до ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному або обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби і може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи обставини даного кримінального провадження, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт цілодобово.

Захисником до матеріалів кримінального провадження додано документи, які підтверджують наявність у володінні члена сім`ї обвинуваченого ОСОБА_6 , орендованої квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до приписів ст. 195 КПК України при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, суд своєю ухвалою має право застосувати до обвинуваченого електронний засіб контролю. У даному випадку суд вважає наявними підстави для його застосування.

Крім того, за приписами ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд призначає один або декілька обов`язків, визначених частиною п`ятою цієї статті. Суд вважає необхідним зобов`язати ОСОБА_4 утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, прибувати до суду за викликом та носити електронний засіб контролю.

Оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту передбачає заборону покидання житла, необхідності в призначенні інших обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, суд не вбачає.

На думку суду вказаний запобіжний захід та покладені судом обов`язки нівелюють ризики, наявні в даному кримінальному провадженні, та на даний час в достатній мірі здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 177, 183, 314-316 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000305 від 18.07.2022 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області на 09 грудня 2025 року о 14 год. 00 хв.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , задовольнити у повному обсязі.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною покидати квартиру АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, строком до 29.01.2026 включно, а саме:

з`являтись за викликом суду;

утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні щодо обставин кримінального правопорушення у якому він обвинувачується;

носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки діють до 29.01.2026 включно.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно після оголошення даної ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити за місцем утримання обвинуваченого під вартою.

Ухвала у частині продовження (зміни) запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1