Справа № 461/4394/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/575/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Львові кримінальне провадження № 0000111 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, військовослужбовця ЗСУ, з вищою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, утриманців не маючого, інвалідності не маючого, не адвоката, не депутата, не нотаріуса, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 05 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Галицького районного суду м.Львова від 05 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахувати період тримання під вартою з 05.02.2024р. по 07.02.2024 року, у співвідношенні, що відповідає один день попереднього ув`язнення 1 дню позбавлення волі.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахувати у строк відбування покарання період з 08.02.2024 року по 06.05.2024 року цілодобового домашнього арешту, у співвідношенні, що відповідає 3 дні цілодобового домашнього арешту 1 дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Вирішено питання щодо речових доказів та арешту майна.

Згідно вироку, ОСОБА_6 діючи з прямим умислом, направленим на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, 26 січня 2024 року о 15:54 год. під час зустрічі із ОСОБА_10 рухаючись по вулиці Святого Володимира у м. Червоноград, повідомив останньому, що зможе організувати перетин державного кордону України та сприяти у цьому порадами та наданням засобів за грошову винагороду у сумі 10 000 доларів США, які необхідно буде надати ОСОБА_6 в день виїзду, перед перетином кордону, після чого, 05.02.2024 близько 11:30 год. ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_10 , в обумовленому по телефону місці, а саме біля пам`ятника королю Данилу Галицькому, що за адресою м. Львів, площа Галицька та керуючи діями спрямованими на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, надав ОСОБА_10 , настанови та інструктаж щодо поводження під час перетину державного кордону України, а саме, що ОСОБА_10 , буде доставлений ним на автомобілі «Nissan Sentra», д.н.з. НОМЕР_1 в Закарпатську область, де незаконно перетне державний кордон України, провівши ОСОБА_10 , поза межами пунктів пропуску, після чого перебуваючи в автомобілі «Nissan Sentra», д.н.з. НОМЕР_1 , на автостоянці по вул. Валовій № 31 в м. Львів, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, як винагороду за його дії спрямовані на організацію незаконного перетину останнім державного кордону України.

Не погоджуючись із вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 05.05.2025 року відносно ОСОБА_6 змінити та постановити ухвалу за якою вважати ОСОБА_6 засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, поклавши на останнього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також просить долучити до матеріалів справи копію свідоцтва про народження дитини обвинуваченого, оскільки такий документ було залишено стороною обвинувачення у матеріалах наглядової справи та останнім очевидно підтверджується необхідність обвинуваченого здійснювати постійний догляд за його дитиною.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржуваний вирок вважає таким, що постановлений з порушенням норм матеріального права у частині призначення занадто суворого покарання.

Зазначає, що суд першої інстанції не врахував особи обвинуваченого, а саме наявність у нього постійного місця проживання, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, надання правдивих пояснень про обставини вчиненого ним злочину, що має бути розцінено як активне сприяння судовому слідству, а також характеризуючі дані, факт проходження військової служби в Збройних Силах України.

Вказує, що протиправними діями обвинуваченого не було заподіяно жодного типу збитків окрім порушення легітимних приписів-заборон. Потерпілих у кримінальному провадженні, які і цивільного позову немає, що свідчить про недопущення обвинуваченим порушення приватно-правових інтересів та добровільну, без примусу та невідкладну компенсацію ОСОБА_6 усіх коштів, які отримувались ним у ході шахрайських дій.

Зазначає, що судом першої інстанції, фактично було призначено покарання, яке унеможливлює здійснення догляду за неповнолітньою дитиною, що ставить під загрозу її фактичне існування, фактично перешкоджає проходженню військової служби обвинуваченим та здійснення ним заходів, спрямованих на захист Батьківщини.

Звертає увагу, що судом першої інстанції було проігноровано факт визнання вини обвинуваченим за ч. 4 ст. 190 КК України, що не відповідає дійсним обставинам справи та характеру показань обвинуваченого. ?

Обвинувачений ОСОБА_9 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, однак у судове засідання він не з`явився. Клопотань про відкладення судового розгляду, до суду від нього не надходило.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та не заперечував щодо розгляду справи без участі обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою поміж іншого зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Колегією суддів встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 05 травня 2025 року змінено кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 з ч. 3 ст. 332 КК України та його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Разом з цим, суд першої інстанції, змінивши кваліфікацію дій обвинуваченого з ч. 3 ст. 332 КК України на ч. 4 ст. 190 КК України, у мотивувальній частині вироку не вказав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, а зазначив формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом, оголошеним у судовому засіданні прокурором за ч. 3 ст. 332 КК України.

За відсутності у вироку суду першої інстанції викладення фактичних обставин про наявність у діях ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги захисника.

Таким чином, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило йому ухвалити законний та обґрунтований вирок та унеможливлює, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати ухвалу суду апеляційної інстанції, перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційній скарзі та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Галицького районного суду м. Львова від 05 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити справу до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4