Справа № 157/1678/25
Провадження №1-кс/157/417/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

30 вересня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000830 від 30.11.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, частинами 1, 2 ст. 317 Кримінального кодексу України,

встановив:

Заступник начальника СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 317 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог статей 7, 12, 25 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ЗУ «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними», будучи особою, яка систематично вживає наркотичні засоби, в силу чого, достовірно знаючи про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а також про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, керуючись мотивами підтримання стійких зв`язків з особами, схильними до вживання наркотичних засобів та/або психотропних речовин, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на безперешкодне незаконне вживання ними психотропних речовин, не пізніше 01 серпня 2025 року, організував у приміщенні не жилого будинку АДРЕСА_1 , право власності на який не зареєстроване, місце для незаконного вживання наркотичного засобу - канабісу, яке починаючи в період часу із 01 серпня 2025 року по 28 вересня 2025 року самостійно утримував з метою надання вказаного будинку для незаконного вживання наркотичних засобів.

Так, 31.07.2025, близько 23 год, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку, забезпечуючи можливість вживання наркотичної речовини іншим особам, при цьому не маючи корисливого мотиву, надав дозвіл на використання приміщення вказаного будинку невстановленим особам для вживання останніми наркотичного засобу канабіс, забезпечуючи вказаних осіб засобами для вживання такої речовини шляхом її куріння через саморобний пристрій, виготовлений з частин пластикових пляшок.

В подальшому, невстановлені особи, скориставшись дозволом ОСОБА_5 , шляхом куріння вжили вказаний наркотичний засіб, після чого о 01 год 02 хв, 01.08.2025 залишили вищевказаний будинок, при цьому залишивши частину наркотичного засобу - канабісу, масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,2598 г, який було вилучено працівниками поліції, в ході проведення негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження.

Канабіс, згідно «Таблиці II», «Списку №1 Наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», є наркотичним засобом.

Окрім цього, 28 вересня 2025 року о 19 год 21 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку, забезпечуючи можливість вживання наркотичної речовини іншим особам, при цьому не маючи корисливого мотиву, повторно надав дозвіл на використання приміщення вказаного будинку невстановленим особам для вживання останніми наркотичного засобу канабіс, при цьому забезпечив вказаних осіб засобами для вживання такої речовини шляхом її куріння через саморобний пристрій, виготовлений з частин пластикових пляшок.

В подальшому невстановлені особи, скориставшись дозволом ОСОБА_5 , 28 вересня 2025 року близько 20 год шляхом куріння, повторно вжили вказаний наркотичний засіб, після чого залишили вищевказаний будинок, при цьому залишивши у приміщенні пристрої для вживання наркотичних засобів, на поверхні яких виявлено нашарування наркотичного засобу екстракту канабісу масою 0,0025 г, яке утворюється внаслідок вживання наркотичного засобу канабісу, шляхом його куріння.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в організації та утриманні місця для незаконного вживання наркотичного засобу, а також надання приміщення з цією метою, та вчинення таких дій повторно, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 317 КК України.

З урахуванням наведеного, 29.09.2025 о 01 год 20 хв ОСОБА_5 затримано в порядку п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України та цього ж дня останньому повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 317 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_5 на даний час будь-які покази щодо вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не надав, користуючись своїм правом передбаченим ст. 63 Конституції України. Однак, вина підозрюваного ОСОБА_5 у скоєному повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами негласних слідчих-розшукових дій протоколами негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та обстеження публічно недоступного місця, житла чи іншого володіння особи, протоколами оглядів речей, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, протоколом обшуку від 28.09.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом затримання особи підозрюваного у вчиненні злочину, а також іншими доказами.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність.

Підозрюваний ОСОБА_5 на утриманні нікого не має, ніде не працює та не навчається, при цьому, злочини останній вчинив в умовах воєнного стану в Україні, повторно. Ці факти свідчать про вперте небажання ОСОБА_5 дотримуватись правил та норм поведінки в суспільстві та про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а інші, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вказаних ризиків.

За таких обставин постає необхідність у застосуванні відносно останнього такого виду заходу, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише вказаний захід, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Про наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному правопорушенні свідчить те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою причетність до вчинення інкримінованих йому тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з можливим позбавленням волі, з метою уникнення покарання, може схиляти свідків до зміни наданих показань шляхом залякування чи іншого примусу. Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить той факт, що ОСОБА_5 скоїв інкриміновані йому кримінальні правопорушення систематично та повторно, що свідчить про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій. Інкриміновані підозрюваному злочини скоєні в умовах воєнного стану в Україні.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання дозволить підозрюваному зустрічатись та схиляти свідків до зміни наданих показань під приводом винагороди чи примусу, покинути місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Всі вищевказані факти свідчать про наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, переховуватися від органів досудового розслідування і суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а інші, більш м`які запобіжні заходи, не будуть достатніми для запобігання вище вказаних ризиків.

Посилаючись на викладені обставини, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Слідчий ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання повністю підтримали.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під варто. Захисник зауважив, що ризики, зазначені у клопотанні, є формальними та не підтверджені жодними доказами. ОСОБА_6 також просив долучити до матеріалів провадження характеристику щодо підозрюваного від 30.09.2025. Зауважив, що на цьому етапі кримінального провадження застосування найсуворішого запобіжного заходу є недоцільним. ОСОБА_5 сприяє слідству, погодився надати пояснення, має міцні соціальні зв`язки та позитивну характеристику з місця проживання. Підозрюваний проживає разом з матір`ю, тому зможе виконувати обов`язки, покладені у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти клопотання слідчого та погодився з позицією захисника, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім на цьому етапі провадження. Також зауважив, що працює дистанційно та проживає з матір`ю, тому зможе виконувати покладені обов`язки. Крім того повідомив, що не надав пояснень слідчим після затримання, оскільки такою була позиція його попереднього захисника. Наразі позиція захисту полягає у сприянні слідству.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, ознайомившись із долученими до клопотання матеріалами та дослідивши докази, зібрані під час досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

Згідно з нормами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановлено, що слідчим відділенням Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000830 від 30.11.2023 за фактом незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», орієнтовної вагою 0,5 г, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що було виявлено 21 травня 2023 року, а також утримання місця для незаконного вживання наркотичних засобів та надання приміщення з цією метою, що було виявлено 01 серпня та 28 вересня 2025 року. Попередня правова кваліфікація кримінальних правопорушень ч. 2 ст. 307 та частини 1, 2 ст. 317 КК України.

В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано в 01 год 20 хв 29 вересня 2025 року, та того ж дня йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 317 КК України.

Обставинами, що підтверджують підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень є зібрані у кримінальному провадженні докази, зокрема протоколами негласних слідчих-розшукових дій протоколами негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж та обстеження публічно недоступного місця, житла чи іншого володіння особи, протоколами оглядів речей, висновками судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, протоколом обшуку від 28.09.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 317 КК України, які є умисними відповідно нетяжким та тяжким злочинами, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років та від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна відповідно.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зокрема умисного тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, враховуючи долучені стороною обвинувачення матеріали провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що є доведеними ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків у цьому провадженні.

Слідчий суддя вважає необґрунтованими ризики вчинення інших кримінальних правопорушень (продовження вчинення інкримінованого) та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Характеризуючі дані на обвинуваченого та відсутність інформації про будь-які притягнення до відповідальності спростовують ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того стороною обвинувачення не доведено яким саме іншим чином підозрюваний може перешкоджати досудовому розслідуванню, тому відсутній і ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_5 органом місцевого самоврядування характеризується позитивно, має постійне місце проживання, проживає з матір`ю, що в сукупності свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного за місцем постійного проживання. Крім того слідчий суддя враховує, що особа підозрюється у ненасильницьких злочинах, які не завдали матеріальної шкоди, тому відсутня потреба ізолювати підозрюваного від суспільства задля уникнення ризиків, запобігти яким можливо застосовуючи більш м`який запобіжний захід.

Слідчий суддя констатує, що слідчим та прокурором при розгляді цього клопотання не доведено недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам. На думку слідчого судді застосування запобіжного заходу, передбаченого ст. 181 КПК України, у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків забезпечить неможливість втілення ризиків у реальні прояви негативної поведінки обвинуваченого. Слідчий суддя погоджується із позицією сторони захисту щодо достатності застосування такого запобіжного заходу на цьому етапі провадження.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи зазначене вище, дослідивши надані сторонами кримінального провадження пояснення та матеріали, оцінюючи докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що з метою запобігання ризикам, встановленим під час розгляду клопотання, є підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, тому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належить відмовити.

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці до 30 листопада 2025 року.

Покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- цілодобово не залишати місце проживання житловий будинок АДРЕСА_1 .

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною їх вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Ухвалу для виконання направити до Відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Негайно звільнити з-під варти підозрюваного ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03.10.2025 року о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_11