Справа № 278/4401/25
В И Р О К

Іменем України

27 листопада 2025 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого АДРЕСА_1 та області громадянина України, із середньою спеціальною освітою, особи з інвалідністю II групи, непрацюючого, одруженого, на утриманні маючого малолітню дитину, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

в с т а н о в и в:

27 серпня 2025 року між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000470.

З угоди вбачається, що 07.08.2025 близько 09 год. ОСОБА_4 перебував у будинку свого знайомого по АДРЕСА_2 , де у нього у цей же день, час та місці виник умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій умисел, в цей же день, час та місці ОСОБА_4 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, піднявся на 2-й поверх вказаного будинку та через незачинені двері увійшов до однієї з кімнат. У вказаній кімнаті побачив та таємно викрав планшет "Apple Ipad 11» вартістю 17982 грн 33 коп., який належить ОСОБА_6 . З викраденим майном ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись ним на власний розсуд.

Сторони угоди кваліфікували діяння ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та узгодили покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк п`ять років зі звільненням обвинуваченого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

Вирішуючи в порядку ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) питання про можливість затвердження судом вищезазначеної угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.

Інкриміноване ОСОБА_4 діяння правильно кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК, оскільки він таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 12 КК кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , є тяжким злочином; угоду укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні названого кримінального правопорушення; потерпілим надано письмову згоду на укладення цієї угоди. Таким чином, сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч.ч. 4 та 5 ст. 469 КПК.

Зміст угоди відповідає вимогам, встановленим ст. 472 КПК, угода також містить передбачені ст. 473 КПК наслідки її укладення та затвердження.

Укладення угоди між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки угоди, обмеження в праві на оскарження вироку суду та наслідки невиконання умов угоди.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Для визнання винуватості ОСОБА_4 наявні фактичні підстави.

Узгоджені сторонами вид і міра покарання, а також звільнення від його відбування з випробуванням відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, який не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Суд вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Сторони угоди просили суд затвердити угоду про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у обвинувальному акті, відповідають дійсності, вину визнає повністю.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК, суд,

у х в а л и в:

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000470 угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2025 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, а у разі працевлаштування роботи.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7131 (сім тисяч сто тридцять один) грн 20 коп. судових витрат на залучення експертів при проведенні судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку. При цьому вирок може бути оскаржений лише з підстав, визначених у ч. 4 ст. 394 КПК.

Копію вироку негайно після проголошення направити обвинуваченому та вручити прокурору, а також направити потерпілому не пізніше наступного дня після ухвалення. Захисник має право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1