ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/5040/25 Номер провадження 11-сс/814/871/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 про: зобов`язання керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 вчинити процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити у визначений ст.303 КПК України строк; скасування постанови прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 11 лютого 2022 року про визначення підслідності та зміну органу досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347; скасування постанови прокурора ОСОБА_9 від 28 лютого 2022 року про відмову в задоволенні клопотання щодо скасування постанови прокурора ОСОБА_8 від 11 лютого 2022 року та надання копій постанов про їх скасування; внесення в порядку ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей щодо вчинення кримінальних правопорушень: прокурором ОСОБА_8 - за ознаками ч.2 ст.364, ч.3 ст.382, ч.2 ст.401-1 КК України; першим заступником керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 - за ознаками ч.2 ст.364, ч.3 ст.382, ч.3 ст.365 КК України; старшим слідчим в ОВС Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_10 - за ознаками ч.2 ст.364, ч.3 ст.382, ст.396, ч.3 ст. 365 КК України; передачу наявних матеріалів до іншого органу досудового розслідування, аніж ТУ ДБР у м. Полтава, та доручення проведення досудового розслідування.

Відмовлячи в задоволенні скарги, слідчий суддя постановлене рішення мотивував тим, що:

питання, які включено ОСОБА_6 до скарги, про: зобов`язання керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 виконати ухвалу слідчого судді від 17 лютого 2025 року, а також вимоги його скарг щодо відновлення досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000347; надання йому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановленого зразка в зазначеному вище кримінальному провадженні та повідомлення його про повний рух цього кримінального провадження; скасування постанови прокурора про визначення підслідності та зміну органу досудового розслідування в даному кримінальному провадженні; надання йому на електронну адресу копій постанов, не містять вимог, які могли би бути предметом оскарження до слідчого судді з огляду на вимоги ст.303 КПК України;

щодо стосується наведених у скарзі доводів про зобов`язання розпочати кримінальне провадження за фактами можливого вчинення кримінальних правопорушень першим заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_9 , прокурором відділу обласної прокуратури ОСОБА_8 та слідчим Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_10 , на підставі заяви ОСОБА_6 від 05 липня 2023 року №07/07, то в даній заяві ОСОБА_6 повідомляв про можливе вчинення кримінальних правопорушень іншими особами, а не ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень зазначеними особами заявник звертався до обласної прокуратури 05 лютого 2025 року (заява від 26 січня 2025 року №01/27) та 03 квітня 2025 року (заява від 01 квітня 2025 року №04/03), ці обидві заяви спрямовані за належністю для вирішення в порядку ст.214 КПК України до ТУ ДБР у м. Полтава, на них ТУ ДБР у м. Полтава надано відповіді листами від 20 лютого 2025 року та 16 квітня 2025 року відповідно, в яких роз`яснено ОСОБА_6 про відсутність підстав для початку досудового розслідування. На підставі Наказу №108 від 04 серпня 2025 року «Про визначення місця розташування Четвертого слідчого відділу (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава» визначено його місце розташування за адресою: вул. Гетьмана Мазепи, 2 м. Суми, що відноситься до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, ТУ ДБР у м. Полтава здійснює діяльність за адресою: вул. Гоголя, 25 м. Полтава, через це орган досудового розслідування, який повинен вирішувати питання про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань знаходиться не в межах територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми.

В апеляційній скарзі ОСОБА_11 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою:

зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 : задовольнити вимоги поданих ним ( ОСОБА_6 ) скарг на продовження тривалого невиконання Сумською обласною прокуратурою вимог законодавства та в строк тривалістю 3 доби виконати вимоги ухвал слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2025 року у справі №592/3494/23, від 18 червня 2025 року у справі №592/9342/25, від 19 серпня 2025 року у справі №592/12411/25, та його скарг від 02 лютого 2025 року за вих. №02/01, від 01 квітня 2025 року за вих. №04/03 (повторної): щодо відновлення досудового розслідування СУ ГУНП у Сумській області в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року за №0000347, за процесуального керівництва Сумської обласної прокуратури у повній відповідності до вимог законодавства; про продовження тривалого невиконання Сумською обласною прокуратурою вимог законодавства; передати кримінальне провадження до ТУ ДБР у м. Київ, надати йому витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про повний рух провадження в межах цього Реєстру та копію доручення прокурора за ч.7 ст.214 КПК України;

зобов`язати уповноважену особу Сумської обласної прокуратури в порядку ст.214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень керівником Сумської обласної прокуратури ОСОБА_7 за ч.2 ст.364, ч.3 ст.365, ч.3 ст.382, ст.396 КК України, а також апелянт просить установити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Свої вимоги ОСОБА_6 мотивує тим, що слідчим суддею: розглянуто скаргу поза межами строку, передбаченого ч.2 ст.306 КПК України, та в порушення вимог ч.3 ст.306 КПК України без участі скаржника при тому, що він перебуває з 05 травня 2022 року в евакуації за межами України у зв`язку з обставинами воєнного стану та в п. ІІІ скарги навів вимогу про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису відповідно до ст.336 КПК України, тим самим не надано йому можливості брати участь у розгляді скарги в режимі відеоконференції, порушено принцип змагальності та рівності сторін; безпідставно не заявлено самовідвід; помилково відмовлено у зобов`язанні уповноваженої особи органу прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданими ним (апелянтом) заявами про вчинення кримінальних правопорушень; наведено необґрунтований висновок про непідсудність скарги, адже на момент її подання Четвертий слідчий відділ (з дислокацією в м. Суми) ТУ ДБР у м. Полтава знаходився за адресою: вул. Герасима Кондратьєва, 98-А м. Суми, тобто в межах територіальної юрисдикції Зарічного районного суду м. Суми; не враховано те, що: прокурор, якому подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і після цього за ч.7 ст.214 КПК України за постановою передати наявні в нього матеріали до органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування, а не перенаправляти названу заяву; керівником Сумської обласної прокуратури не були виконані ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 лютого 2025 року у справі №592/3494/23, від 18 червня 2025 року у справі №592/9342/25, від 19 серпня 2025 року у справі №592/12411/25 , за наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

Учасникам провадження було належним чином повідомлено про місце, дату, час апеляційного розгляду та в судове засідання вони не з`явились, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від них не надходило. Зокрема, ОСОБА_6 як не вийшов на зв`язок у режимі відеоконференції в підсистемі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (про участь у апеляційному розгляді в такому форматі він порушував питання перед судом апеляційної інстанції), так і не з`явився в приміщення Полтавського апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Прокурор заявив клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, не перешкоджає проведенню розгляду.

Тому на підставі ч.4 ст.405 КПК України розгляд даного провадження здійснюється за відсутності зазначених вище учасників провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованими є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається, зокрема, на те, що слідчий суддя не вжив заходів для забезпечення його участі в розгляді скарги в режимі відеоконференції, про що ним порушувалось питання в самій скарзі, та безпідставно розглянув провадження за його відсутності, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Аналізуючи наведені вище доводи, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У ч.ч.1, 3 ст.306 КПК України зазначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За змістом п.п.1, 2, 14, 15, 17, 19 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження мають відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, диспозитивність.

Таким чином, зміст положень ч.3 ст.306 КПК України та загальних засад кримінального провадження свідчить про те, що під час провадження скаржник (особа, яка подала скаргу) має певні права, зокрема, бути повідомленим про місце, дату й час судового засідання, брати участь у ньому. Саме на слідчого суддю покладено обов`язок забезпечити реалізацію скаржником указаних вище прав.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; введення воєнного стану або під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Учасники кримінального провадження беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та кваліфікованого електронного підпису згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

При цьому, процесуальне законодавство не містить приписів, які би унеможливлювали заявлення в самій скарзі єдиного (одного) клопотання щодо участі особи в розгляді скарги в режимі відеоконференції без прив`язки до конкретного (ще не призначеного) судового засідання або передбачали звернення, за таких умов, виключно з окремим клопотанням (заявою) щодо наступного судового засідання у випадку відкладення попереднього (в разі, коли в клопотанні про дистанційний розгляд провадження не вказувались дата й час конкретного судового засідання, а ініціювалось питання щодо здійснення загалом розгляду скарги в режимі відеоконференції), особливо враховуючи стислі строки розгляду скарг у порядку ст.306 КПК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 подав у порядку ст.303 КПК України до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми зазначену вище скаргу (т.1 а.п.41).

30 вересня 2025 року слідчим суддею розглянуто по суті скаргу ОСОБА_6 , за результатом чого відмовлено в її задоволенні. Судове засідання від 30 вересня 2025 року, в якому було розпочато й закінчено розгляд скарги по суті, здійснювалось за відсутності учасників провадження, що підтверджується змістом оскаржуваної ухвали та журналу секретаря судового засідання (а.п.36-39).

У журналі судового засідання від 30 вересня 2025 року зазначено, що учасники провадження, будучи належним чином повідомленими про розгляд скарги, в судове засідання не з`явились, із урахуванням чого слідчим суддею прийнято рішення щодо здійснення розгляду скарги за їх відсутності.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя, обґрунтовуючи здійснення розгляду скарги за відсутності учасників провадження, констатував те, що ОСОБА_6 неодноразово не з`явився в судові засідання, будучи належним чином повідомленим про них, клопотань про їх відкладення та доказів підтвердження поважної причини неявки не надав, клопотань про проведення судового розгляду за його участю в режимі відеоконфереції з власних технічних засобів до суду не направив.

Однак слідчий суддя не врахував те, що ОСОБА_6 у поданій скарзі заявив клопотання про здійснення судового засідання щодо розгляду його скарги в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, посилаючись на дію воєнного стану та його перебування в евакуації за межами території України з 05 травня 2022 року (пункт ІІІ прохальної частини скарги - а.п.14), тобто скористався своїм правом, передбаченим ст.336 КПК України. Скарга ОСОБА_6 містила детальні ідентифікуючі відомості, які дозволяли вжити заходів для забезпечення його участі у провадженні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням ним власних технічних засобів.

При цьому, в подальшому ОСОБА_6 не подавав клопотань про здійснення розгляду скарги без його участі.

Між тим, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що слідчим суддею не здійснено заходів для забезпечення участі ОСОБА_6 у розгляді скарги, призначеному на 30 вересня 2025 року о 15 годині 00 хвилин, в режимі відеоконференції з використанням ним власних технічних засобів. Так, будь-яких належних підтверджуючих даних про здійснення, зокрема, 30 вересня 2025 року заходів у підсистемі відеоконференцзв`язку щодо під`єднання (запрошення) ОСОБА_6 для участі в режимі відеоконференції в судовому засіданні, призначеному на 30 вересня 2025 року о 15 годині 00 хвилин, те, що 30 вересня 2025 року він не під`єднався до відеоконференції чи відмовився від участі в судовому засіданні в такому форматі в інший спосіб, чи існувала технічна неможливість його участі у відеоконференції, переривання або відсутність інтернет-зв`язку з його боку, що, в свою чергу, призвело би до неможливості з`єднання з ним, матеріали провадження не містять і не зазначено про це й у оскаржуваній ухвалі та журналі судового засідання. При цьому, судове рішення про відмову в цьому провадженні в задоволенні вказаного вище клопотання ОСОБА_6 про розгляд скарги в дистанційному режимі не постановлялось.

За таких обставин, за відсутності належного реагування на заявлене скаржником клопотання про дистанційний розгляд провадження (в цілому, а не конкретного судового засідання), висновок слідчого судді про відмову ОСОБА_6 від участі в розгляді скарги та наявність підстав для здійснення судового засідання за його відсутності є передчасним.

Тим самим слідчий суддя не забезпечив ОСОБА_6 право на доступ до суду й необхідних передумов для можливості реалізації його процесуальних прав, зокрема, як сторони процесу довести перед слідчим суддею переконливість обставин, якими було обґрунтововано скаргу.

Окрім того, як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, відмова в задоволенні скарги ОСОБА_6 мотивована тим, що одна частина скарги не містить вимог, які могли би бути предметом оскарження до слідчого судді з огляду на вимоги ст.303 КПК України, в іншій частині скарга є непідсудною слідчому судді Зарічного районного суду м. Суми.

Таким чином, слідчий суддя дійшов взаємовиключних і суперечливих висновків, постановив ухвалу про відмову в задоволенні скарги, констатувавши в обґрунтування такого рішення підстави її неприйнятності до розгляду без перевірки її доводів та надання їм оцінки, чим допустив порушення вимог КПК України, адже судове рішення про відмову в задоволенні скарги слідчий суддя має право постановити лише за результатами розгляду скарги по суті шляхом перевірки її доводів.

Отже, допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

Разом з тим, посилання ОСОБА_6 на те, що слідчим суддею безпідставно не було заявлено самовідвід є необґрунтованими, оскільки перевіркою матеріалів провадження не встановлено обставин, передбачених ст.ст.75, 76 КПК України, які би свідчили про наявність сумнівів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_1 , та унеможливлювали її участь у згаданому вище провадженні.

Окрім того, посилання апелянта на недотримання слідчим суддею строку розгляду скарги, передбаченого ч.2 ст.306 КПК України, як на підставу для скасування ухвали слідчого судді, позбавлені підстав, оскільки недотримання вказаного вище строку не впливає на висновки слідчого судді за результатами розгляду скарги.

З урахуванням характеру допущених слідчим суддею істотних порушень вимог КПК України, які безумовно є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, й того, що оцінка інших доводів апеляційної скарги щодо змісту й суті заявлених у поданій до слідчого судді скарзі вимог можлива лише після усунення вказаних вище порушень, колегією суддів оцінка названим доводам апелянта не надається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про призначення нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати зазначене вище, перевірити доводи апелянта та постановити законне й обгрунтоване судове рішення, належним чином умотивуваши свої висновки.

Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4