Номер провадження 1-кп/205/1112/25
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

20 листопада 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Новокодацького районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні з залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000225 від 22 січня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Новокодацького районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження №0000225 від 22 січня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує, тим, що ОСОБА_5 згідно із ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, тому обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від суду шляхом зміни місця свого проживання, у тому числі шляхом виїзду до окупованої території.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує наступними доводами. У разі не продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він, перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, може вчинити дії, направлені на знищення та приховування матеріальних носіїв інформації, які містять сліди злочину, може дистанційно видалити з мережі інтернет раніше передану ним інформацію про місця розташування та маршрути руху ЗС України та інших військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на експерта у цьому кримінальному провадженні. Ризик незаконного впливу на експертів є актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання за необхідності показань від осіб, які є експертами, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. ст. 23, 356 КПК України. Частинами 1, 2 ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, фактично матиме можливість спілкуватись з фігурантами у цьому кримінальному провадженні, що в свою чергу унеможливить здійснення належного контролю за його поведінкою, також обвинувачений фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися, в тому числі за допомогою телефонних засобів зв`язку з представником іноземної організації ФСБ РФ, що об`єктивно може зашкодити встановлення істини у цій справі, оскільки останній причетний до його вчинення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 обґрунтовується тим, що обвинувачений, залишаючись на волі за місцем свого проживання у м. Дніпро, а саме у тій частині області, де на теперішній час розміщуються підрозділи Збройних Сил України та інші утворені відповідно до законів України військові формування, у разі не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дозволить йому продовжити вчиняти протиправну діяльність, з огляду на систематичний характер неправомірних дій обвинуваченого. Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 має найвищий ступінь суспільної небезпеки, так як вчинений проти основ національної безпеки України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав позицію підзахисного.

Колегія суддів, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра від 29.05.2025 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 25.07.2025 включно в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», який у подальшому було продовжено.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України ,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Згідно з ч.1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні .

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, підозрюваної у вчинені злочину, за який Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів погоджується із обґрунтуванням та доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, фактично матиме можливість спілкуватись з співробітником ФСБ РФ ОСОБА_8 , якого зможе попередити про необхідність зміни акаунту чи способу зв`язку.

На підтвердження існування передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику є наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 лояльно налаштований до ЗС РФ, які здійснюють збройну агресію проти України та надавав допомогу представникам іноземної організації, співробітникам ФСБ РФ.

Колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, враховує дані про особу обвинуваченого, який має вищу освіту, одружений, має неповнолітніх дітей, які проживають із його колишньою дружиною, має заборгованість зі сплати аліментів та грошових зобов`язань, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, а також колегія суддів зважає на вид і ступінь встановлених ризиків, тяжкість інкримінованого злочину, обстановку в якій вчинено злочин, зокрема, у період воєнного стану в країні, вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, яка передбачає можливість застосування єдиного запобіжного заходу у даному випадку у виді тримання під вартою, а тому приходить до висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відтак, колегія суддів погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і визнає існування цих ризиків доведеними у повній мірі.

Водночас, колегія суддів вважає недоведеним під час розгляду клопотання наявність визначеного п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику щодо того що перебуваючи на свободі, буде мати можливість знищити, сховати або спотворити листування, у тому числі, дистанційно з мережі інтернет раніше передану ним інформацію щодо розташування ЗС України та інших військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості та незаконного впливу на свідків, експерта у цьому ж кримінальному провадженні, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження існування вказаних ризиків.

Наведені обставини дають суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України аніж тримання під вартою, не зможуть запобігти визначеним ризикам.

Відповідно до вимог ст. 197 ч.1 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до абзацу третього частини 4 статті 183 КПК України під час дії воєнного стану колегія суддів, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, колегія суддів не визначає розмір застави обвинуваченому.

Враховуючи викладене, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, оскільки прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшились та у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів.

Керуючись ст. ст. 131, 177, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 24.00 години 18 січня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ШИЯН