Справа № 466/3971/23
Провадження № 1-в/466/168/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові подання Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.08.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, 13.08.2024 ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова замінено несплачену суму штрафу на покарання у виді 240 годин громадських робіт

в с т а н о в и в:

07.10.2025 провідний інспектор Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області звернувся до суду з клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що на виконанні у Франківському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області з 30.09.2024 перебуває ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2024 відносно засудженого ОСОБА_4 , якою покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 22.09.2023 року.

Засуджений ОСОБА_4 неодноразово викликався до уповноваженого органу з питань пробації, однак за викликами не з`явився. 28.10.2024 працівниками Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області здійснювався вихід за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 39/165 до засудженого ОСОБА_4 , в ході вдалося поспілкуватися з жінкою, яка представилась сестрою ОСОБА_4 та в усній формі повідомила, що місцеперебування ОСОБА_4 їй не відоме.

З 28.10.2024 з метою встановлення місця перебування засудженої особи ОСОБА_4 розпочато першочергові розшукові заходи щодо встановлення місця перебування даного громадянина. Вжитими заходами встановити місце перебування засудженого не виявилось можливим.

11.12.2024 Франківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області скеровано матеріали початкового розшуку щодо ОСОБА_4 до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для проведення подальших розшукових заходів.

Станом на 03.10.2025 засуджений ОСОБА_4 перебуває в розшуку (ОРС №4400434 від 23.12.2024).

Відносно засудженого ОСОБА_4 матеріали в порядку ч. 2 ст.389 КК України не були скеровані, оскільки засуджений не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

На даний час фактів вчинення нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 не встановлено, що виключає переривання перебігу обчислення строків давності.

З врахування викладеного вважає, що відповідно до ст. 80 КК України, п.6 ст. 152 КВК України та п 14 ч.1 ст. 537 КПК України, є підстави для вирішення питання звільнення від відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання.

Представник Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Засуджений в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора в підтримку подання, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у сумі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. Вирок був направлений на виконання до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально- виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

До Галицького районного суду м. Львова скеровано подання на підставі ч. З ст. 26 Кримінально - виконавчого кодексу України про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавленням волі відповідно до закону.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова, надано засудженому ОСОБА_4 , розстрочку у виплаті штрафу, призначеного вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 23.08.2023 року, в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень строком на 6 (шість) місяців, зобов`язавши сплачувати його рівними частинами, починаючи з грудня 2023 року щомісячно по 2833,33 грн. (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні тридцять три копійки).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України у разі несплати засудженим чергового платежу під час призначення штрафу з розстрочкою виплати суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу за поданням кримінально-виконавчої інспекції замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Оскільки Франківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області не отримав від засудженого ОСОБА_4 квитанцію про сплату чергового платежу, до Шевченківського районного суду м. Львова відповідно до вимог ч. 4 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України скеровано подання відносно ОСОБА_4 , про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2024 розгляд подання до вимог ч. 4 ст. 26 КВК України задоволено, та замінено засудженому ОСОБА_4 , несплачену суму штрафу, призначену вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.08.2023, що становить 17000 гривень на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_4 неодноразово викликався до уповноваженого органу з питань пробації, однак за викликами не з`явився. 28.10.2024 працівниками Франківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області здійснювався вихід за адресою: м. Львів, вул. В. Великого, 39/165 до засудженого ОСОБА_4 , в ході вдалося поспілкуватися з жінкою, яка представилась сестрою ОСОБА_4 та в усній формі повідомила, що місцеперебування ОСОБА_4 їй не відоме.

З 28.10.2024 з метою встановлення місця перебування засудженої особи ОСОБА_4 розпочато першочергові розшукові заходи щодо встановлення місця перебування даного громадянина. Вжитими заходами встановити місце перебування засудженого не виявилось можливим.

11.12.2024 Франківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області скеровано матеріали початкового розшуку щодо ОСОБА_4 до ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області для проведення подальших розшукових заходів.

Станом на 03.10.2025 засуджений ОСОБА_4 перебуває в розшуку (ОРС №4400434 від 23.12.2024).

Відносно засудженого ОСОБА_4 матеріали в порядку ч. 2 ст.389 КК України не були скеровані, оскільки засуджений не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Так, громадянин ОСОБА_4 , підлягає під дію ст. 80 КК України. З дня набрання чинності вироком, який не виконувався пройшло більше двох років, тобто закінчився строк давності виконання обвинувального вироку, який вступив у законну силу.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова набрав законної сили 22.09.2023.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року), відповідно до якого ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до інформації УІАП ГУНП у Львівській області від 24.09.2025, гр. ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Враховуючи вищенаведене, оскільки строки давності виконання обвинувального вироку закінчились, а обвинувальний вирок суду, яким ОСОБА_4 визнано винним в ухиленні від відбування покарання відсутній, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст.80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

подання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.08.2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, заміненого ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.08.2024 на покарання у виді 240 годин громадських робіт, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1