Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/129/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 390/854/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 16 грудня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000987 за ч.2 ст. 209, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровограда, громадянину України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19 грудня 2001 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.186, ст.69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-22 жовтня 2002 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

-19 грудня 2008 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

-06 жовтня 2010 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

-28 листопада 2017 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

-05 липня 2021 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 10 місяців,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Подільського районного суду м. Кропивницького перебуває кримінальне провадження № 0000987 від 06.09.2024 року стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч.2 ст. 209, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_7 обвинуваченого за ч.2 ст.209, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_8 обвинуваченого за ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_9 обвинуваченого за ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_10 обвинуваченого за ч.3 ст.307 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_11 в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 вказуючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, впливати на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Подільського районного суду м. Кропивницького від 16 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 13 лютого 2026 року, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Також даною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак в даній частині ухвала Подільського районного суду м. Кропивницького від 16 грудня 2025 року ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та постановити нову якою застосувати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 буде переховуватись від суду, впливати на свідків та продовжувати злочинну діяльність, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

З посиланням на ряд рішень Європейського суду та норми кримінально процесуального закону адвокат стверджує про відсутність законних підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою, оскільки підозра є необґрунтованою.

Окрім того, адвокат зазначає, що судом при продовженні строку тримання під вартою, не взято до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, на утриманні має неповнолітню дитину, хвору мати, у зв`язку з чим вважає за можливе застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що при таких обставинах, висновки суду про продовження строку обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_5 не доставлений, оскільки в матеріалах клопотання не міститься особистої заяви обвинуваченого ОСОБА_5 про його особисту участь у судовому засіданні, від прокурора та адвоката ОСОБА_6 надійшли заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ч.4 ст.422-1 КПК України, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, яке загрожує, може переховуватись від суду та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано прийшов правильного висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, яке загрожує може переховуватись від суду, що підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

Таким чином, апеляційні доводи адвоката ОСОБА_6 про незаконність та необґрунтованість подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

Окрім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів, у зв`язку з чим усвідомлення тяжкості покарання у разі доведення його вини, вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, районний суд при розгляді даного клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання адвоката ОСОБА_6 на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки останній на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а тому перебуваючи на волі може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Також, колегія суддів враховує те, що характер та спосіб кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 дають підстави вважати, що у разі зміни запобіжного заходу останній може продовжити вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи пряму заборону закону про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405, 406, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 16 грудня 2025 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою в кримінальному провадженні № 0000987 від 06.09.2024 року за ч.2 ст. 209, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317 КК України на 60 днів, а саме до 13 лютого 2026 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4