Справа № 629/8541/25
Провадження № 1-кс/629/1821/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0001256 від 11.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

встановив:

Прокурор Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 02.12.2025 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: змив зі східців РБК на бавовняний аплікатор, спортивні штани, кросівки зелені, куртка спортивна чорна, кофта спортивна світло - зеленого кольору, зрізи нігтьових пластин з обох рук, змиви на бавовняні аплікатори з обох рук, зразок буквального епітелію, клинок ножу шляхом заборони будь-яким особам будь- яким шляхом відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 01.12.2025 року до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області надійшов рапорт зі служби 102 про те, що 01.12.2025 року близько 00:00 год. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 в ході раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_4 , 1999 р.н. та ОСОБА_5 , 1988 р.н., виник конфлікт після чого ОСОБА_4 наніс ОСОБА_5 коло-різане поранення задньої стінки правої половини грудної клітини, проникаюче у праву плевральну порожнину з правобічним гемопневматораксом.

Відомості за даним фактом 01.12.2025 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001256 за ч.1 ст.121 КК України.

01.12.2025 року в ході огляду місця події в приміщенні під`їзду поряд квартири АДРЕСА_2 було зроблено змив зі східців РБК на бавовняний аплікатор.

01.12.2025 року в ході затримання підозрюваного ОСОБА_4 , 1999 р.н., було виявлено та вилучено спортивні штани, кросівки зелені, куртка спортивна чорна, кофта спортивна світло - зеленого кольору.

01.12.2025 року на підставі постанови прокурора Лозівської окружної прокуратури було відібрано у підозрюваного зрізи нігтьових пластин з обох рук, змиви на бавовняні аплікатори з обох рук, зразок буквального епітелію.

01.12.2025 року в ході огляду місця події в буд. АДРЕСА_3 було виявлено та вилучено клинок ножа.

01.12.2025 року слідчим було оглянуто вилучені предмети в ході та визнано їх речовими доказами.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволені клопотання наполягає в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, його захисник адвокат ОСОБА_6 надала заяву в якій не заперечувала проти накладення арешту на майно ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна за їх відсутності.

Дослідивши надані докази, слідчий суддею встановлене наступне.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя враховує, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001256 від 01.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що тимчасово вилучене майно має істотне значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, з урахуванням правової підстави для арешту майна - з метою забезпечення його збереження, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

Керуючись ст.170,172,173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: змив зі східців РБК на бавовняний аплікатор, спортивні штани, кросівки зелені, куртка спортивна чорна, кофта спортивна світло - зеленого кольору, зрізи нігтьових пластин з обох рук, змиви на бавовняні аплікатори з обох рук, зразок буквального епітелію, клинок ножу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Зберігання арештованого майна, здійснювати відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення слідчим та/або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_7