Провадження № 1-кп/638/514/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001309 від 26.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, тимчасово безробітного, з вищою освітою, розлученого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2021 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на протиправне заволодіння тілесних ушкоджень іншій людині, на грунті неприязних стосунків зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю, наніс ОСОБА_5 кулаком лівої руки декілька ударів в область голови (з правоовго боку, за ухом), від чого ОСОБА_5 впала на підлогу. Далі, коли ОСОБА_5 підіймалася, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, наніс ОСОБА_5 близько трьох ударів кулаком лівої руки по голові, в область потилиці, від чого ОСОБА_5 знову впала, але вже на диван, де спала їхня донька ОСОБА_6 , від чого остання прокинулася, а ОСОБА_5 намагалася її закрити собою, а ОСОБА_4 наніс ще декілька ударів ОСОБА_5 кулаком лівої руки один в район лівого боку (ребер) та два удари в район лівого плеча.

Дії ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані, як вчинення кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

30.08.2025 року обвинуваченим подано до суду клопотання відповідно до змісту якого останній просить суд:

- звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності;

- кримінальне провадження № 0001309 від 26.08.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав подане ним клопотання про закриття кримінального провадження. Разом з цим зазначив, що наслідки закриття кримінального провадження йому роз`ясненні та зрозумілі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання про закриття кримінального провадження.

Потерпілою через підсистему «Електронний суд» подано клопотання, відповідно до змісту якого остання просить суд розглядати кримінальну справу № 638/15924/21, призначену на 13.10.2025 року, за її відсутності, просить ухвалити обвинувальний вирок, застосувати максимальну міру покарання, передбачену ст. 125 КК України та задовольнити її цивільний позов.

Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із постановою об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.12.2021 р. по справі за № 521/8873/18, строк давності - це передбачений ст. 49 КК України, певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 29.07.2021p по справі 552/5595/18.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; - відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК).

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 Кримінального процесуального кодексу України).

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-проступок, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Разом з цим, частина 4 статті 12 КК України встановлює, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України є проступком.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, 19.08.2021.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення проступку, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочини були вчинені, тобто, згідно обвинувального акту саме 19.08.2021.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь - які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого, закінчився дворічний строк давності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

За змістом вищевказаних норм звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Так на підтвердження того, що ОСОБА_4 до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків, не вчинив інших кримінальних правопорушень, прокурором подано відповідь від Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП в Харківській області.

Також, немає жодних підстав стверджувати, що ОСОБА_4 з 19.08.2021 року по 13.10.2025 року переховувався від органів досудового розслідування чи суду.

Тобто, на даний час є підтвердженими ті факти, що з дня вчинення кримінального правопорушення 19.08.2021, з приводу якого відкрито кримінальне провадження № 0001309 від 26.08.2021, 13.10.2025 минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності (у даному випадку два роки), ОСОБА_4 не ухилявся та не ухиляється від органів досудового розслідування або суду та до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків ОСОБА_4 не вчинив нового кримінального правопорушення (злочину) певного ступеня тяжкості, тобто дотримані всі умови для можливості звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно роз`яснень даних у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 №12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

У відповідності до п. 1 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, звільнення особи від кримінальної відповідальності з закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно- небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст. 284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав. Така згода викладена ним усно в судовому засіданні.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на те, що кримінальне правопорушення за яким обвинувачується ОСОБА_4 є проступком, та з моменту скоєння злочину минуло більше двох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 289 КК України.

Щодо цивільного позову.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, цивільний позов не підлягає розгляду за умови закриття кримінального провадження.

Щодо процесуальних витрат.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, який суд вважає за можливе врахувати при ухваленні рішення за клопотанням, зазначено, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого тільки у разі обвинувального вироку, тому судові витрати у даному кримінальному провадженню не підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі не підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , натомість підстав для покладення понесених процесуальних витрат у кримінальному проваджені № 0001309 від 26.08.2021 по справі № 638/15924/21 на рахунок держави не вбачається.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України

Керуючись ст. ст. 100, 284, 288, 369-372 КПК України, п. 1 ч.1 ст.49 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001309 від 26.08.2021 року і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001309 від 26.08.2021 року, з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Речовий доказ одна металева сокира з полімерною рукояткою чорного з оранжевим кольором, з маркуванням «FISKARS X10», яка знаходиться в полімерному чохлі чорного кольору, на якій наклеєна бирка з пояснювальними написами ОМП за адресою: АДРЕСА_2 ; вилучено: сокира; поняті: 1) ОСОБА_7 (підпис), 2) ОСОБА_8 (підпис); спеціаліст: ОСОБА_9 (підпис); дата: 20.08.2021 року; ЄО 30256, який постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 26.08.2021 визнано речовим доказом та передано в камеру зберігання речових доказів ХРУП №3 ГУНП в Харківській області знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1