Справа № 333/5470/25
Провадження № 1-кс/333/3140/25
УХВАЛА

22 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Коммунарського районного суду м. Запоріжжя - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 року прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ТУ ДБР Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

Обґрунтовуючи своє клопотання прокурор вказав про те, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до ЄРДР 09.05.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Запорізькій області №1043о/с від 08.09.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, відповідно до графіку чергувань 16.07.2024 о 08 год. 00 хв. заступив на чергування з охорони громадського порядку спільно з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 6 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , яке тривало до 22 год. 00 хв. 16.07.2024.

Далі, 16.07.2024, о 19 год. 21 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , рухаючись на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та виконуючи службові обов`язки, у відповідності до наданих законом повноважень, перебуваючи в районі буд. 98 по вул. Центральній в с. Веселе Запорізького району Запорізької області зупинили транспортний засіб «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

Після зупинки вказаного транспортного засобу, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підійшли до ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що відносно останнього 08.07.2024 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП (Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції) та висловили припущення, що ОСОБА_8 знову перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

У цей час, близько 19 год. 25 хв., до місця події прибув власник транспортного засобу «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 та спитав, що відбувається. На вказане запитання ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_8 повторно керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч.2 ст.130 КУпАП, вищевказаний транспортний засіб підлягає вилученню. Почувши це, ОСОБА_9 почав просити ОСОБА_5 не вилучати його транспортний засіб «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , який стояв поруч, виник спільний злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 .

Далі з метою реалізації спільного з ОСОБА_7 злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 почав питати, скільки заробляє ОСОБА_8 , на що ОСОБА_9 відповів, що в середньому ОСОБА_8 отримує 10 тис. грн. на місяць.

Після цього ОСОБА_5 у присутності ОСОБА_7 , та за його мовчазної згоди, висловив ОСОБА_9 прохання щодо надання їм неправомірної вигоди у сумі 15 тис. грн. за нескладання протоколу про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та як наслідок, за невилучення належного ОСОБА_9 транспортного засобу «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, ОСОБА_5 запевнив ОСОБА_9 , що у разі надання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 зможе вільно керувати транспортним засобом «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а вони з ОСОБА_7 не будуть його зупиняти.

ОСОБА_9 , розуміючи владні повноваження та службове становище ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , а також те, що в разі ненадання неправомірної вигоди, ОСОБА_8 може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та як наслідок, вилучено транспортний засіб «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, погодився надати неправомірну вигоду ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за невчинення ними, як співробітниками правоохоронного органу, дій, передбачених Законом України «Про Національну поліцію» та КУпАП.

Того ж дня, о 19 год. 44 хв., ОСОБА_9 , діючи на висловлене ОСОБА_5 прохання щодо надання неправомірної вигоди, зустрівся з вищевказаними співробітниками поліції, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які рухались на службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в районі буд.105 по вул. Центральній в с. Веселе Запорізького району Запорізької області, де передав, а ОСОБА_7 у свою чергу, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 10 тис. грн., за невчинення ним та ОСОБА_5 , як службовими особами, дій в інтересах ОСОБА_9 та в інтересах третьої особи ОСОБА_8 , а саме: за нескладання протоколу про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, та як наслідок, за невилучення належного ОСОБА_9 на праві власності транспортного засобу «БЕЛАРУС-82.1», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_7 , знаходячись в службовому автомобілі «Renault Duster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перерахував грошові кошти у розмірі 10 тис. грн., одержані в якості неправомірної вигоди від ОСОБА_9 та передав їх частину ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України, а саме: прохання службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а також одержання службовою особою, неправомірної вигоди за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

23.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами: заявами про вчинення кримінального правопорушення, показаннями свідків, протоколом вручення грошових коштів, протоколом обшуку транспортного засобу, протоколами впізнання, протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 від 24.07.2025 року стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строком до 23.09.2025 року, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Наразі термін запобіжного заходу у виді домашнього арешту спливає, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій.

Враховуючи викладене, виникла необхідність у продовжені строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.10.2025 року включно.

Водночас, ризики, що слугували підставою для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

Так, ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість вчиненого злочину, суворість та невідворотність послідуючого покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за межі Запорізької області, тому зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризики, передбачені п.п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак підозрюваний, знаючи особисто, де перебувають речі і документи, що можуть містити на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, може знищити, спотворити документи та речі, які мають значення для встановлення фактичних обставин у цьому провадженні.

Також, наявність у підозрюваного сталих зв`язків у правоохоронних органах та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що підозрюваний використовуючи такі зв`язки та невстановлених на даний час осіб може вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні іншим чином.

Також, підозрюваний може здійснювати тиск на свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, а також впливати на інших учасників, які залучені до цього кримінального провадження, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний обізнаний про анкетні дані та місце мешкання свідків, тому зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, звільнення з органів Національної поліції України та залишення без джерела доходів, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, за час, що минув з дня обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, наведені вище ризики продовжують існувати та не зменшились.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 підтримали клопотання, посилаючись на обставини, що у ньому викладені, та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження строку дії домашнього арешту, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме: особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_6 зазначила про те, що клопотання прокурора про продовження строку цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 , є безпідставним та необґрунтованим.ю

Так, в порушення вимог ст.184 КПК України, прокурором у клопотанні не викладено обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини. Повідомлена ОСОБА_5 підозра є передчасною та необґрунтованою.

Ризики, передбачені ст.177 КПК України, про наявність яких прокурор зазначив у своєму клопотанні, нічим не підтвердженні та є лише припущенням. ОСОБА_5 має тісні соціальні зв`язки, неповнолітню дитину на утриманні.

Перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_5 позбавлений можливості працювати та утримувати свою родину. З часу застосування запобіжного заходу, ОСОБА_5 своєю поведінкою довів, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде достатнім на даній стадії досудового розслідування.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, заслухавши доводи слідчого та прокурора, позицію підозрюваного та його захисника, вивчивши долучені прокурором до клопотання матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 09.05.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України (кримінальне провадження №0000050) та групою слідчих першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, було розпочато досудове розслідування.

09.05.2024 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_11 визначено прокурора у кримінальному провадженні №0000050 прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_12 .

09.05.2024 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_11 визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , старший групи ОСОБА_3

09.05.2024 року постановою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000050 доручено слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

11.05.2024 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_15 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у складі: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_4 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , старший групи ОСОБА_4

21.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України, короткий виклад обставин: «працівники правоохоронного органу, за попередньою змовою групою осіб, вимагають від громадянина неправомірну вигоду за не вчинення в його інтересах дій з використанням наданої влади та службового становища» (кримінальне провадження №0000057).

21.05.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_26 визначено прокурора для здійснення повноважень у кримінальному провадженні №0000057 прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 .

21.05.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_26 визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , старший групи ОСОБА_3 .

21.05.2025 року постановою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000057 доручено слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі.

21.05.2025 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_15 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження у складі: ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , старший групи ОСОБА_4 .

22.05.2025 року постановою прокурора ОСОБА_3 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях №0000050 та №0000057 об`єднані в одне кримінальне провадження за №0000050.

22.05.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_26 змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000050, визначивши її у складі: ОСОБА_37 , ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , старший групи ОСОБА_3

07.06.2025 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, ОСОБА_15 проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000050 доручено групі слідчих у складі: ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , ОСОБА_4 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , старший групи ОСОБА_24 .

18.06.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_26 визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , старший групи ОСОБА_3 .

23.07.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

24.07.2025 року слідчим ОСОБА_25 повідомленому підозрюваному ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри.

24.07.2025 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_10 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до 23.09.2025 року.

08.09.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_38 у кримінальному провадженні №0000050 змінено групу прокурорів, визнавши її у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_39 , ОСОБА_34 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , старший групи ОСОБА_3 .

16.09.2025 року постановою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_38 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до 3-х місяців, тобто до 23.10.2025 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього арешту та додані до нього матеріали, підозрюваний ОСОБА_5 отримав 17.09.2025 року, тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Слідчий в обґрунтування свого клопотання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, вказане у клопотанні слідчого, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, в яких останні просять притягнути до кримінальної відповідальності співробітників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які вимагали від них неправомірну вигоду;

- показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

- даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведеного за участю свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , відповідно до яких останні впізнали ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , як працівників поліції, які складали протоколи про адміністративні правопорушення та вимагали неправомірну вигоду;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована.

Доводи захисника, про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, будуть у подальшому перевірятися. Водночас, слідчий суддя зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для продовження застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (санкція зазначеної статі передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна).

При вирішенні питання про продовження такого запобіжного заходу як домашній арешт ОСОБА_5 , суд оцінює та враховує у сукупності такі обставини: особистість підозрюваного (раніше не судимий, має постійне місце проживання), його майновий стан, наявність соціальних зв`язків (одружений, має на утриманні неповнолітню дитину), відсутність фактів порушень застосованого до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням під вартою, а також необхідність виконання органом досудового розслідування слідчих дій, а саме:

- отримати висновки призначеної у кримінальному провадженні судової фототехнічної експертизи;

- за участі свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 провести огляд відеозаписів отриманих за результатами проведених негласних слідчих (розшукових дій);

- за необхідності провести додаткові допити свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

- вирішити питання про закінчення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 283 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким та передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, в якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжкого злочину, який інкримінується ОСОБА_5 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні

Про існування вказаного ризику свідчить обізнаність підозрюваного про анкетні дані та місце мешкання свідків, які ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків. Враховуючи також досвід роботи ОСОБА_5 в правоохоронних органах, останній може здійснити тиск на свідків та інших учасників, які залучені до цього кримінального провадження, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження. При цьому слід враховувати, що відповідно до норм КПК України, допит свідків має також проводитися під час судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Під час судового засідання було встановлено, що ОСОБА_5 не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину. Враховуючи конкретні обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, з огляду на відсутність у останнього стабільного джерела доходу, є ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення з корисливих мотивів та доводить існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним злочинної діяльності.

Водночас, вважаю вказані ризики такими, що їх можливо запобігти запобіжним заходом у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в певний період часу.

Вважаю, що в даному випадку можливо застосувати домашній арешт з певним періодом часу для влаштування ОСОБА_5 на роботу з метою утримання сім`ї, враховуючи, що на цей час він звільнений з правоохоронних органів.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, на думку слідчого судді, до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_3 , з 22-00 год. о 06-00 год. наступної доби, з виконанням обов`язків, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, а саме: з`являтися до органу досудового розслідування і суду за першим викликом та у призначений час; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000050.

Вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_5 до 23.10.2025 року, враховуючи строки досудового розслідування.

Клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання суд залишає без задоволення, враховуючи наявність встановлених ризиків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000050, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України задовольнити частково.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_3 з 22 - 00 год. по 06-00 год. наступної доби по 23.10.2025 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) з`являтися до органу досудового розслідування і суду за першим викликом та у призначений час;

2) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000050.

Копії ухвали вручити прокурору, підозрюваному та для її виконання направити начальнику ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 26.09.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1