У Х В А Л А

Іменем України

03 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 18.10.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою в якій просив:

- скасувати постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 18.10.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України;

- зобов`язати уповноважену особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

Скарга мотивована тим, що на досудовому розслідуванні у Четвертому слідчому відділі (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження №0004171, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 18.10.2025 відмовлено у визанні ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні №0004171 від 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

На думку заявника, постанова слідчого про відмову у визнанні його потерпілим не може вважатись законною та обґрунтованою та є перешкодою для захисту прав заявника.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак 03.12.2025 звернувся до суду з заявою в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Четвертий слідчий відділ (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Хмельницькому, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак 03.12.2025 прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій також заперечував проти задоволення скарги.

Разом з тим, слідчому судді для огляду матеріали кримінального провадження №0004171.

Відповідно до частини третьої статті 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що в даному випадку, відсутність заявника скарги та слідчого ДБР не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався без фіксації процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали даної справи та ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0004171, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в провадженні Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали кримінального провадження №0004171, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

Реєстрації кримінального провадження передувало те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.09.2025 по справі №127/27802/25 зобов`язано уповноважену особу четвертого СВ (з дислокацією у м. Вінниця) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницький внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про можливе вчинення кримінального правопорушення, за заявою ОСОБА_3 від 26.06.2025, розпочати досудове розслідування та через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На виконання вимог даної ухвали суду 24.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004171 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004171 від 24.09.2025 слідує, що:

№1 «Ухвалою Вінницького міського суду від 15.09.2025 (справа №127/27802/25) зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 26.06.2025, відповідно до якої слідчий ВП №2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 не виконав ухвалу суду від 08.05.2025 у справі №127/11601/25.»

№2 «Ухвалою Вінницького міського суду від 15.09.2025 (справа №127/27802/25) зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 26.06.2025, відповідно до якої слідчий ВП №2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 підробив лист № від 16.06.2025, не додавши до нього копію постанови про визнання потерпілим.»

13.10.2025 ОСОБА_3 до Вінницької обласної прокуратури подано заяву-клопотання про залучення його в якості потерпілого у кримінальному провадженні №0004171 від 24.09.2025.

Супровідним листом №31-1238ВИХ-2531-483-24 від 15.102.025 вказана заява-клопотання Вінницькою обласною прокуратурою направлена для розгляду до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 18.10.2025 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0004171 від 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

В оскаржуваній постанові слідчим зазначено: «На даний час, в ході досудового розслідування не було встановлено будь-яких даних, котрі б вказували на наявність збитків, заподіяних ОСОБА_3 »

Надаючи оцінку на предмет обґрунтованості постанови слідчого про відмову у визнані потерпілими суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. (ч. 2 ст. 55 КПК)

Положеннями частини п`ятої вказаної норми передбачено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З матеріалів справи слідує, що 13.10.2025 звертаючись до Вінницької обласної прокуратури із заявою-клопотанням про залучення у якості потерпілого до кримінального провадження №0004171 від 24.09.2025 ОСОБА_3 зазначав про те, що бездіяльністю слідчого у кримінальному провадженні №0001781 йому завдано моральних страждань та підірвано довіру до органів правопорядку.

Однак, жодних доказів завдання ОСОБА_3 моральної, матеріальної, фізичної шкоди, ні до заяви-клопотання, яка 13.10.2025 отримана Вінницькою обласною прокуратурою, ні до скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілими, заявником не надано.

Як уже зазначалося вище, відповідно до частини першої статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

У своїй заяві-клопотанні ОСОБА_3 зазначив про завдання йому моральної шкоди збитків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При цьому, жодних доказів завдання моральної шкоди ОСОБА_3 матеріали кримінального провадження не містять.

Разом з тим, кваліфікація кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0004171 від 24.09.2025, визначена за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України.

Так, предметом кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України, являється судовий акт, тобто вирок, рішення, ухвала чи постанова, що набрали законної сили. Предметом злочину може бути будь-який судовий акт органів правосуддя незалежно від: юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних).

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною третьою статті 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню.

За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб?єкт був зобов?язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито й не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 382 КК України характеризується лише прямим умислом.

Суб`єкт злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акта, є спеціальним суб`єктом, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов`язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений частиною третьою статті 382 КК України злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акта, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акта особа, так і загальний - будь-яка особа, що досягла 16-річного віку.

Злочин, передбачений статтею 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, що набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Разом з тим, безпосереднім об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини, пов`язані з регулюванням певних аспектів діяльності щодо здійснення правосуддя, а не щодо захисту охоронюваних законом інтересів особистості: особиста недоторканість, право на життя та здоров`я, воля, честь і гідність, тощо.

З аналізу вищевикладеного слідує висновок про те, що кримінальне правопорушення передбачене ст. 382 КК України містить формальний склад злочину і не передбачає потерпілої сторони.

Крім того, як слідує з матеріалів кримінального провадження предметом дослідження в межах кримінального провадження №0004171 від 24.09.2025, є невиконання ухвал Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 по справі №127/2451/25 та від 08.05.2025 по справі №127/11601/25.

Як встановлено судом, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 по справі №127/2451/25 постанову слідчого відділення відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001781, внесеному до ЄРДР 07.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - скасовано та зобов`язано слідчого відділення відділу поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 , не пізніше трьох днів з моменту отримання даної ухвали повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.06.2024 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001781, внесеному до ЄРДР 07.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та про результати розгляду клопотання повідомити заявника.

В подальшому, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області 08.05.2025 по справі №127/11601/25 зобов`язано слідчого, який проводить досудове розслідування кримінального провадження №0000283 внесеного до ЄРДР 07.06.2024 невідкладно виконати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 04.03.2025 (справа №127/2451/25), а саме повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 12.06.2024 про визнання його потерпілим в рамках кримінального провадження № 0000283 внесеного до ЄРДР 07.06.2024 та про результати повідомити заявника.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження №0004171 від 24.09.2025, невиконання вищевказаних ухвал суду, в тому числі і слугувало підставою для реєстрації даного кримінального провадження.

На думку заявника, внаслідок невиконання вищевказаних ухвал суду ОСОБА_3 завдано шкоди.

Проте, такі твердження заявника є помилковими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Однак, невиконання зазначених вище ухвал суду не свідчить про завдання ОСОБА_3 шкоди та не є підставою для визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171 від 24.09.2025.

З огляду на зазначене, постанова старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 18.10.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, прийнята у відповідності до вимог статті 55 КПК України.

Вимоги ж скарги про зобов`язання уповноважену особу Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171, також задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про скасування постанови про відмову у визнані потерпілими, у задоволенні яких судом відмовлено.

Частиною першою та другою статті 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 9, 25, 55, 56, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_4 від 18.10.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0004171, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.09.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 382 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя