Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6606/25
Провадження № 1-кп/644/84/26
УХВАЛА

ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

14 січня 2026 року

Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000871 від 12.06.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000871 від 12.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Розпорядженням керівника апарату Індустріального районного суду м. Харкова № 14 від 05.08.2025 на підставі п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматозований розподіл судової справи № 644/6606/25.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2025 вказане кримінальне провадження в порядку ст. 35 КПК України передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 05.08.2025 призначено судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні, який триває на даний час.

Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає, 13.01.2026 прокурором подано клопотання про його продовження на строк 60 діб. Прокурором було зазначено, що на даний час, ризики передбачені статтею 177 КПК України існують, не зменшились та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_5 .

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, просила застосувати цілодобовий домашній арешт, зазначили, що сама тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою тримання під вартою, а ризики є недоведеними, також, зазначила що обвинувачений не зможе впливати на свідків та потерпілого, адже їх місце знаходження невідоме, до суду вони не з`являються. Обвинувачений підтримав думку сторони захисту.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали за клопотанням про продовження запобіжного заходу, встановлено наступне.

13.06.2025 слідчим суддею Індустріального районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.08.2025 включно.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 було продовжено до 28.11.2025 включно., до спливу строку дії запобіжного заходу розглянути справу суд не встигне, оскільки наразі триває стадія дослідження доказів сторони обвинувачення.

Ухвалою суду від 18.11.2025 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 16.01.2026 включно в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

За результатами розгляду даного клопотання про обрання запобіжного заходу судом встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Судом в повному обсязі ще не досліджені докази, які наводяться стороною обвинувачення, але суд зазначає, що на даний момент відносно ОСОБА_5 знаходиться на розгляді обвинувальний акт, питання наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 та повідомлення її у встановлений законом порядок перевірялось слідчим суддею під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 13.08.2025, що не заперечується стороною захисту.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Сторона захисту вважає, що обвинувачення ОСОБА_5 висунуте за більш тяжкою кваліфікацією і що обвинувачений не мав наміру на позбавлення потерпілого життя, однак наразі стороною обвинувачення скоєне кримінальне правопорушення кваліфіковане за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України і суд, без дослідження відповідних доказів, не має підстав для висновків щодо тяжкості злочину та кваліфікації та її доведеності або недоведеності.

На даній стадії кримінального провадження судом не вирішується питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає доведеними існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, який є особливо тяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у виді реального позбавлення волі строком до 10 років, тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПУ України.

На теперішній час не допитано всіх свідків та очевидців події, інші обставини кримінального провадження, а знаходячись на волі, ОСОБА_5 , який мешкає неподалік від потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дає йому змогу вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на осіб, які є потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні, тому в даному випадку існують ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілих та свідків, з метою зміни їх показів. Те, що на даний момент сторона обвинувачення не змогла забезпечити явку свідків у судове засідання, не означає, що ці свідки не бажають давати покази чи якимось чином ухиляються від суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , в яких він обвинувачується, носить характер тяжкого кримінального правопорушення проти життя, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Суд при постановленні даної ухвали, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому висунуте обвинувачення, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 15 ст. 115 КК України, а саме, замах на вбивство.

Щодо заперечень обвинуваченого та сторони захисту, суд враховує їх, однак вважає, що наявні та доведені ризики у кримінальному провадженні виправдовують ступень втручання в права обвинуваченого, які пов`язанні з обмеженням його свободи і це відповідає меті кримінального провадження.

Таким чином, клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, задоволенню не підлягає.

Від учасників судового провадження інших клопотань не надходило.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 93, 177, 178, 197, 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000871 від 12.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 14.03.2026 включно в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Оголосити перерву у судовому засіданні до 21.01.2026 до 11:00 год.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Повний текст ухвали виготовлений 14.01.2026.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання та судовий розгляд у суді першої інстанції.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: ОСОБА_1