УХВАЛА

09 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 205/8391/19

провадження № 51-3657 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року щодо нього та ОСОБА_5 ,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, до якої долучено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарженнявказаних судових рішень. В обґрунтування клопотання засуджений вказує, що касаційна скарга ним була подана 28 серпня 2025 року через уповноважену особу ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», яка недобросовісно виконала свої обов`язки та невчасно направила його касаційну скаргу до суду. На думку ОСОБА_4 , строк на касаційне оскарження був пропущений ним з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Дослідивши доводи клопотання та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Зі змісту наведеної норми слідує, що початок перебігу строку на касаційне оскарження для всіх учасників кримінального провадження, окрім засудженого, який тримається під вартою, законодавець пов`язує лише із однією подією - днем проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

За приписами ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно положень ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як слідує зі змісту ухвали апеляційного суду, вказане судове рішення було проголошено 06 серпня 2025 року у присутності засудженого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, при цьому учасникам судового провадження роз`яснено порядок та строки касаційного оскарження.

Окрім того, відповідно до розписки, наданої ДУ «Дніпровська виправна колонія (№ 89)», яка міститься в матеріалах провадження, копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду засуджений отримав 21 серпня 2025 року.

Таким чином, з урахуванням положень статей 115, 426 КПК України, останнім днем строку касаційного оскарження для засудженого було 24 листопада 2025 року (понеділок).

Однак, з касаційною скаргою засуджений втретє звернувся лише

31 січня 2026 року (згідно поштового штампу), тобто поза межами строку касаційного оскарження, при цьому просить поновити йому пропущений строк.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Наведені засудженим у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважними з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Як слідує з матеріалів провадження, ухвалою Суду від 18 вересня 2025 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 від 28 серпня 2025 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В подальшому ухвалою Суду від 10 листопада 2025 року його касаційну скаргу на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року щодо нього та ОСОБА_5 повернуто на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, у зв`язку з неусуненням недоліків касаційної скарги.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними посилання засудженого у клопотанні в обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження на те, що уповноваженою особою ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», через яку була подана ним касаційна скарга від 28 серпня 2025 року, недобросовісно виконала свої обов`язки та невчасно направила його касаційну скаргу до Верховного Суду.

Інших причин, які завадили ОСОБА_4 протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

Крім того, ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2025 року касаційну скаргу засудженого повторно повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, у зв`язку із поданням касаційної скарги після завершення строку на касаційне оскарження та не порушенням питання про поновлення цього строку.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року щодо нього та ОСОБА_5 повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3