ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1438/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/329/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Немишлянського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2021 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

2) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2021 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3) вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року за ч.1 ст.309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

4) вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 30 грудня 2024 року за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, і йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 30 грудня 2024 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту фактичного затримання після приведення вироку до виконання.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 15 вересня 2025 року виправлена описка у вироку та постановлено вважати правильним написання другого абзацу вироку Немишлянського районного суду м.Харкова від 03 вересня2025 року: «На підставі ч.1 ст.71 КК України, п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2024 року та остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вид 1 року 1 місяця позбавлення волі».

Як встановив суд, згідно з вимогами ст.ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це діяння з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770), розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, збуту, ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що здійснюються з порушенням законодавства про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори.

Відповідно до списку № 2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, «PVР» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

В порушення вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим вироком Ленінського районного суду міста Харкова від 30.12.2024 ч. 1 ст.309 КК України, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено без мети збуту, вчиненої протягом року після засудження за статтею 309 КК України за наступних обставин.

Так, 30.01.2025 року ОСОБА_8 , маючи намір на незаконне придбання особливо небезпечної психотропної речовини PVP, без мети збуту, знаходячись у м. Харкові, використавши свій мобільний телефон, через мережу Інтернет на ресурсі «Телеграм», замовив психотропну речовину PVP та здійснив оплату грошових коштів через платіжну систему «EASY PAY».

Отримавши повідомлення з місцем знаходження психотропної речовини PVP, ОСОБА_8 прибувши за адресою, яка була вказана в повідомленні, а саме: м. Харків, вул.Танкопія, буд. 36, знайшов згорток, в якому знаходилась психотропна речовина PVP.

Вказаний згорток з речовиною ОСОБА_8 поклав до кишені своєї куртки, тим самим незаконно придбав, почав незаконно зберігати при собі без мети збуту психотропну речовину PVP, та переніс за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де продовжив її зберігати.

30 січня 2025 року у період часу з 14:08 години до 15:21 години під час проведення санкціонованого ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено: полімерний пакет з речовиною білого кольору, яка згідно висновку судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів, за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» №19/121-25/2956-НЗПРАП від 06.02.2025, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, що відноситься до списку І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2000 № 770; маса PVP в складі речовини становить 0,3376 грам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України у вигляді штрафу.

В обґрунтування доводів посилається на повне визнання ОСОБА_8 своєї провини у вчиненому, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання, не врахував те, що ОСОБА_8 працює, отримуючи дохід, має незадовільний стан здоров`я, внаслідок вживання опоїдів та тяжке інфекційне захворювання, потребує постійного прийняття лікування, яке підтримує його стан здоров`я. після вчинення кримінального правопорушення, став на метадон замісну терапію, інших правопорушень не скоював та вже став на шлях виправлення, про що свідчить осуд його дій, наявність відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій.

У судові засідання Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, 19 листопада 2025 року, 01 грудня 2025 року, 07 січня 2026 року обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, будь-яких клопотань, зокрема, про відкладення судового засідання, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Зокрема, судом апеляційної інстанції обвинуваченому на адресу місця проживання через поштове відділення направлялись судові повістки з рекомендованим повідомленням, які повернулись до Харківського апеляційного суду, у зв`язку з їх не врученням (т.2 арк.14-15, 25).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року органу досудового розслідування доручено встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 та повідомлення його про наступне судове засідання в Харківському апеляційному суді.

Згідно відомостей, що зазначені в рапорті о/у СКП ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , під час виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року, було неодноразово здійснені виїзди за адресою мешкання гр. ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , але двері зачинені. Також неодноразово здійснювались телефонні дзвінки на останній м.т. гр. ОСОБА_8 , але абонент недоступний. Наразі встановлюється місцезнаходження останнього, при виявленні буде обов`язково повідомлено суд та прокурора.

У судовому засіданні від 19 листопада 2025 року прокурор повторно заявив клопотання про надання в порядку ч.3 ст.333 КПК України судового доручення органу досудового розслідування для встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 та повідомлення його про наступне судове засідання в Харківському апеляційному суді.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2025 року органу досудового розслідування доручено встановити місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_8 та повідомлення його про наступне судове засідання в Харківському апеляційному суді.

Згідно відомостей, що зазначені в рапорті о/у СКП ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , під час виконання ухвали Харківського апеляційного суду, було неодноразово здійснені виїзди за адресою мешкання гр. ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , але двері зачинені. Також неодноразово здійснювались телефонні дзвінки на останній м.т. гр. ОСОБА_8 , але абонент недоступний. Наразі встановлюється місцезнаходження останнього, при виявленні буде обов`язково повідомлено суд та прокурора.

У судовому засіданні від 01 грудня 2025 року прокурор заявив клопотання про розшук обвинуваченого ОСОБА_8 та зупинення апеляційного провадження до його розшуку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01 грудня 2025 року клопотання прокурора задоволено, а обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено у розшук. На підставі ст.190 КПК України, надано дозвіл на затримання обвинуваченого та доставки його до апеляційного суду для участі під час апеляційного розгляду.

Згідно відомостей, що зазначені в рапорті о/у СКП ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , під час виконання ухвали Харківського апеляційного суду було встановлено місцезнаходження гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого відібрано заяву, в якій він клопотав про розгляд справи за його відсутністю (т.2 арк.43).

У письмовій заяві від 25 грудня 2025 року, ОСОБА_8 зазначив про розгляд справи за апеляційною скаргою його захисника ОСОБА_7 за його відсутністю, апеляційну скаргу підтримує, просить задовольнити (т.2 арк.44).

Відповідно до ч.4 ст.405 КК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Зі змісту норм чинного кримінально-процесуального закону вбачається, що обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням заяви ОСОБА_8 від 25 грудня 2025 року про розгляд провадження за його відсутністю, вислухавши думку прокурора та захисника, які вважали за можливе провести апеляційний розгляд за відсутністю обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах провадження, з урахуванням, що в апеляційній скарзі сторони захисту не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила пом`якшити обвинуваченому покарання, а також прокурора, який не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, та враховуючи заяву ОСОБА_8 від 25 грудня 2025 року, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, які в суді першої інстанції сторонами не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, докази не досліджувались, колегія суддів, на підставі ч.2 ст. 394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч.2 ст.409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У частині 2 ст. 50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд діяв з дотриманням вимог статей 50 та 65 КК України, а саме суд першої інстанції врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, а також відомості про особу обвинуваченого, якийраніше неодноразово судимий, розлучений, із середньою спеціальною освітою, малолітніх дітей на забезпеченні не має, впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КНП «МПНД №3» ХМР не звертався, на диспансерному обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, судом визнано щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Судом першої інстанції також врахована досудова доповідь Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, згідно якої, ризик вчинення ОСОБА_8 повторного правопорушення є дуже високий, ризик небезпеки для суспільства є також високим. За висновком органу пробації не можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

Суд першої інстанції, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за якою визнав ОСОБА_8 винним, вважав за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Крім того, оскільки ОСОБА_8 нове кримінальне правопорушення вчинив у період іспитового строку, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2024 року, суд першої інстанції вірно призначив обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, справедливим і таким, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, у тому числі, за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, 4 рази звільнявся від відбування покарання з випробуванням, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до правослухняної поведінки в суспільстві. Так, ОСОБА_8 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинивши, зокрема, нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, у період іспитового строку, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 30 грудня 2024 року.

Крім того, ОСОБА_8 розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей або батьків похилого віку не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим відсутні інші стримуючи фактори у запобіганні вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_8 визнано винним, являє собою підвищену суспільну небезпеку, оскільки злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії та токсикоманії, мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я конкретної особи, а й для здоров`я населення, економіки та суспільства в цілому. Більш того, категорія цих правопорушень має велику свою актуальність в умовах воєнного стану та має негативний вплив на правосвідомість громадян.

Таким чином, системний характер вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, зокрема, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень та про високий рівень суспільної небезпечності, а тому колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливо лише в його ізоляції від суспільства.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що ОСОБА_8 неофіційно працевлаштований, отримує відповідний дохід, однак стороною захисту не надано жодних підтверджуючих документів. Отже, достовірних відомостей про наявність у ОСОБА_8 законних джерел доходу матеріали кримінального провадження не містять, та стороною захисту не надано і під час апеляційного розгляду, що, на переконання колегії суддів, свідчить, зокрема, про об`єктивну неспроможність обвинуваченого сплатити штраф.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 став на замісну терапію не можуть бути самостійною підставою для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання.

Більш того, посилання на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого внаслідок вживання опоїдів та тяжке інфекційне захворювання, у зв`язку з чим необхідне постійне прийняття лікування, колегія суддів бере до уваги, однак, оцінює критично, оскільки стан здоров`я ОСОБА_8 не завадили йому вчинити нові кримінальні правопорушення в період іспитового строку, тобто, в період коли обвинуваченому державою було надано можливість зробити для себе відповідні висновки та виправитися без реальної ізоляції від суспільства та відбування покарання у виправній установі, але останній цією можливістю зухвало знехтував.

Будь-яких законних підстав для пом`якшення ОСОБА_8 покарання, в тому числі призначеного із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено, оскільки матеріали цього кримінального провадження не містять пом`якшуючих покарання обставин, які, з урахуванням особи винного та інших обставин кримінального провадження, істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.

Цих відомостей не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування вироку, судом апеляційної інстанції також не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Немишлянського районного суду м.Харкова від 03 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді: