Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1935/25
Провадження № 1-кп/494/129/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000400 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Світлодолинськ Саратського району Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України не маючий судимості,-

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КК України);

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 08.07.2025 року приблизно о 20:20 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, під час дії на території України воєнного стану, який оголошено Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ, Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3275-ХІ України від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом Президента України від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2023 року № 3564-ІХ, Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024. затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3684-1Х. Указом Президента України від 23 липня 2024 року № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року N° 3891-ІХ, Указом Президента України від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ, Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ), Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/2025, затвердженим Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-ІХ), та Указом Президента України від 14 липня 2025 року № 478/2025, затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-ІХ), перебував на території бару «Скорпіон», що розташований за адресою: Одеська область, Березівський район, с-ще. Раухівка, вул. Є.Коновальця, буд. 1, де вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_5 . Під час спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_4 помітив у ОСОБА_5 мобільний телефон Redmi Note 11 (4 GB RAM, І 28 GB ROM, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), б/в, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , який перебував у нього в користуванні та належить його матері ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону. У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_5 , який залишив вказаний мобільний телефон на столі, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись у тому, що його дії залишаються непоміченими для оточуючих, з метою особистого незаконного збагачення, таємно викрав мобільний телефон Redmi Note 11 (4 GB RAM, 128 GB ROM, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ), б/в, вартістю 7110,04 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 350 грн.. які належать потеплілій ОСОБА_6 . У подальшому ОСОБА_4 місце скоєння злочину залишив розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7460,04 гривень, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану.

На розгляд суду досудовим слідством винесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений частиною четвертою статті 185 КК України.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, однак 02.09.2025 року надіслала на адресу суду заяву про слухання справи без її участі (а.с.20).

Суд, виконуючи вимоги ст.325 Кримінально-процесуального кодексу України (далі - КПК України), заслухавши думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторонами обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який характеризуються за місцем проживання з посередньої сторони, в силу статті 89 КК України не маючий судимості, не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною четвертою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Обвинувачений просив призначити найменш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та інтересів потерпілої.

Цивільний позов по справі - не заявлений.

Запобіжний захід - не обирався.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000400, а саме: мобільний телефон Redmi Note 11 синього кольору з картонною коробкою від нього - необхідно повернути потерпілій по приналежності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави витрати на залучення експертів Одеського НДІСЕ Міністерства юстиції України, у зв`язку з проведенням експертизи №3348-34-25 у розмірі 5088.96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ч. 4 ст. 185 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно частини 4 статті 76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Цивільний позов по справі - не заявлений.

Запобіжний захід - не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000400, а саме: мобільний телефон Redmi Note 11 синього кольору з картонною коробкою від нього - необхідно повернути потерпілій по приналежності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Держави 5088 (п`ять тисяч вісімдесят вісім) грн. 96 коп. витрат за проведення експертизи №3348-34-25.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1