У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000613 від 04.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

19.12.2025 до суду надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Клопотання мотивоване обґрунтованістю пред`явленого обвинувачення та наявністю ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльність тощо.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 не заперечував щодо задоволення клопотання, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 , захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки наведені прокурором ризики вважають необґрунтованими, а їх підзахисні є особами з інвалідністю, тому потребують належного лікування.

Обвинувачені в судовому засіданні підтримали позицію своїх захисників. Заслухавши клопотання сторони обвинувачення й позицію сторони захисту, пояснення прокурора, думку обвинувачених та їх захисників щодо заявленого клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Так, «обґрунтованість підозри» обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, підтверджується зокрема тим, що зібрані на досудовому розслідуванні докази про обставини інкримінованих таким діянь, знайшли своє достатнє обґрунтування для пред`явлення обвинувачення й скерування обвинувального акту щодо них до суду.

В свою чергу ризики, заявлені прокурором щодо обвинувачених, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків й інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знайшли своє підтвердження в ході розгляду клопотання з огляду на нижчевказане.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи єдиний спільний умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, що охороняють здоров?я населення України, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 за N? 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 N? 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров?я України за N? 188, від 01.08.2000, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 N? 770, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, з метою досягнення запланованого результату та незаконного збагачення здійснювали заборонені операції в сфері обігу наркотичних засобів, та з метою недопущення викриття своїх злочинних дій, застосовували заходи конспірації, а саме дотримуючись їх у телефонних розмовах, не називаючи дійсної назви наркотичного засобу чи психотропної речовини, пакунків у яких вони їх зберігають та у подальшому будуть збувати, використовували при цьому різного роду «жаргонні» назви наркотичних засобів, при цьому розуміючи, що мова йде про наркотичний засіб.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги, що обвинувачена є особою з інвалідністю ІІІ групи, одружена, утриманців нема, у неї наявне постійне місце проживання (взята на облік внутрішньо переміщеної особи), відсутнє постійне місце роботи і джерел доходу, раніше не судима.

Суд вважає доведеним можливість переховування обвинуваченої від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою.

Суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченої на свідків, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України. Так, на думку суду, перебуваючи на волі, обвинувачена може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачена зможе вступати у поза процесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачена не працевлаштована, офіційних джерел до існування немає, обвинувачується у повторному вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що діяльність такої у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носить характер систематичної.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченої перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує як характер кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_10 - у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тяжкість злочину, ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважає за необхідним визначити заставу у розмірі вказаному в резолютивній частині ухвали.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги, що обвинувачений є особою з інвалідністю І групи, одружений, утриманців немає, має постійне місця проживання (взятий на облік внутрішньо переміщеної особи), відсутнє постійне місце роботи і джерела доходу, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки такі наразі судом не допитані, а їх покази дані під час досудового розслідування підлягають безпосередньому дослідженні судом в силу принципу, регламентованому ст. 24 КПК України, а тому твердження сторони захисту щодо неможливості впливу на свідків, оскільки такі надали покази під час досудового розслідування, суд вважає неспроможним. Так, на думку суду, перебуваючи на волі, обвинувачений може здійснити незаконний психологічний та/або фізичний тиск на учасників кримінального провадження з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів, що призведе до неможливості або утруднить встановлення дійсних обставин пред`явленого обвинувачення.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування в нього немає, обвинувачується у повторному вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що діяльність такого у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носить характер систематичної.

У судовому засіданні досліджені надані стороною захисту медичні документи щодо ОСОБА_5 , з яких вбачається, що він є особою з інвалідністю І групи значно залежний від інших осіб, частково не здатний до виконання окремих елементів самообслуговування,, однак з таких не видно, що наявні у обвинувачуваного захворювання унеможливлюють перебування такого в умовах тримання під вартою в ДУ «Закарпатській УВП №9».

Відтак, суд вважає, що вік та стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджають обранню щодо такого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому в силу наявних у такого захворювань, що потребують стороннього супроводу, суд вважає ризик переховування обвинуваченого від суду не доведеним.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує як характер кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 - у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тяжкість злочину, ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважає за необхідним визначити заставу у розмірі вказаному в резолютивній частині ухвали.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема приймає до уваги, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, наявне постійне місце проживання, відсутнє постійне місце роботи і джерела доходу, у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Суд вважає доведеним можливість переховування обвинуваченої від суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою.

Суд вважає наявним ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків та інших учасників кримінального провадження, який він може реалізувати перебуваючи на волі, шляхом застосування фізичного та/або психологічного з метою зміни даних ними під час досудового розслідування показів.

Більш того задля уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений зможе вступати у позапроцесуальні контакти з іншим обвинуваченим у вказаному злочині для формування у суду викривленої позиції щодо дійсних обставин інкримінованих їм діянь, що породжує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Також суд вважає реальним ризик можливого продовження обвинуваченим злочинної діяльності у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки обвинувачений не працевлаштований, офіційних джерел до існування в нього немає, обвинувачується у повторному вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що діяльність такого у сфері обігу наркотичних засобів й психотропних речовин носить характер систематичної.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого перебуває на стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливість запобігання таким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, суд враховує як характер кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 - у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тяжкість злочину, ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважає за необхідним визначити заставу у розмірі вказаному в резолютивній частині ухвали.

Саме такий розмір застави, на думку суду, спонукатиме обвинувачених виконувати процесуальні обов`язки та запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави у разі невиконання ним нижчевказаних процесуальних обов`язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього цією ухвалою.

Обираючи запобіжний захід обвинуваченим судом враховано позицію Європейського суду з прав людини, який в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 обвинувачують у вчиненні злочину у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин. Тож, суспільна небезпека кримінальних правопорушень, у вчиненні яких такі обвинувачуються, визначається поширенням та згубним впливом наркотиків та психотропів на свідомість та спосіб життя громадян, що призводить до поступового занепаду та деградації особистості.

Заперечення сторони захисту й обставини, на які посилаються адвокати, не спростовують вищеописаних ризиків, й не свідчать про те, що з часу закінчення досудового розслідування та скерування обвинувального акту до суду такі перестали існувати, що унеможливлює зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

При цьому суд зауважує, що незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 не спростовує вище встановлені судом ризики та не є самостійною підставою для зміни йому запобіжного заходу. Зазначена обставина сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку.

Керуючись ст.ст. 27, 176-178, 194, 314, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

постановив:

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали закінчується 18 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_4 , у разі внесення застави визначити до 18 лютого 2026 року включно.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_4 зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали закінчується 18 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_5 , у разі внесення застави визначити до 18 лютого 2026 року включно.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали закінчується 18 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на ОСОБА_6 , у разі внесення застави визначити до 18 лютого 2026 року включно, у межах строку досудового розслідування.

Згідно з частиною сьомою статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

У разі внесення застави та з моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, ОСОБА_6 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1