Єдиний унікальний номер 389/4852/25 провадження №1-кс/389/1301/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням у якому, з метою збереження речових доказів, попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме транспортний засіб марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , який було вилучено 29.12.2025 під часпроведення огляду місця події - неподалік від вулиці Кущівська в с.Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області.

Відповідно до клопотання, у провадженні СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, за фактом незаконного заволодіння військовослужбовцем ЗСУ ОСОБА_6 автомобілем марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , вчиненим 29.12.2025 близько 19:00 години з території АЗС «Чіпо» в с. Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області, внаслідок чого ОСОБА_3 заподіяно майнову шкоду, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 29.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

29.12.2025, під час огляду місця події - відкритої ділянки місцевостінеподалік від вулиці Кущівська в с.Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , 30.12.2025 слідчим у кримінальному провадженні, в порядку ст.ст. 98,100, 110 КПК України, винесено постанову про визнання в якості речового доказу вказаного виявленого та вилученого транспортного засобу.

Враховуючи вищевикладене, що вказаний транспортний засіб, вилучений стороною обвинувачення під час огляду місця події, має суттєве значення для виконання фундаментальних завдань кримінального провадження: забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування судового розгляду, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, необхідний для проведення експертиз, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у своїй сукупності має доказове значення для доведеності вини причетних осіб, та є речовими доказами, тому, з метою його збереження, внаслідок існування реальних обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном обґрунтовується можливістю знищення, спотворення, приховування предметів, а також настанням інших наслідків, які могли б перешкодити кримінальному провадженню, виникла необхідність у накладені на нього арешту із забороною права на відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий ОСОБА_4 до суду не з`явився, подав письмову заяву з проханням розглянути клопотання за його відсутності та задовольнити.

Власник ОСОБА_3 вказав, що надасть працівникам поліції автомобліь за першою вимогою, однак просив не забороняти ним користуватися та розпоряджатия, оскільки автомобіль йому необхідний для того, щоб добиратися до роботи роботи і інших сфер організації життя, зокрема поїхати в лікарню, тощо.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вимоги ч.5 ст.171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене, дотримано.

Відповідно до з ч.1 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Вилучені під час огляду речі та предмети мають статус тимчасово вилученого майна тільки в тому випадку, якщо осіб (законних володільців) позбавлено можливості ним володіти, користуватися та розпоряджатися.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна враховується правова підстава для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні слідчих СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, у тому числі ОСОБА_4 , на підставі заяви ОСОБА_3 від 29.12.2025, за фактом незаконного заволодіння 29.12.2025 ОСОБА_6 належним йому транспортним засобом марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 29.12.2025, за ч.2 ст.289 КК України.

Додані до клопотання: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 29.12.2025, за ч.2 ст.289 КК України, рапорт від 29.12.2025, протокол прийняття заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та іншу подію, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 24.10.2024, протокол огляду місця події від 29.12.2025, постанову слідчого від 30.12.2025 про приєднання до кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання, переконавшись у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, погоджуючись з тим, що майно, на накладення арешту на яке ставиться питання, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, може бути використане як доказ, необхідне для проведення слідчих дій, незастосування арешту на це майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити частково, заборонивши відчуження майна, на накладення арешту на яке ставиться питання.

В частині заборони права розпорядження та користування тимчасово вилученим майном, за відсутності обґрунтування та надання відповідних доказів щодо необхідності призначення певної експертизи та наявності бажання або дій власника, спрямованих на уникнення її проведення, вважаючи такі обмеження права власності не співрозмірними із завданням кримінального провадження, вбачається необхідним відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170-175, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

У межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001008 від 29.12.2025, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, накласти арешт, шляхом позбавлення права на відчуження, на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 , який було виявлено та вилучено 29.12.2025 під часпроведення огляду місця події - відкритої ділянки місцевостінеподалік від вулиці Кущівська в с.Знам`янка Друга Кропивницького району Кіровоградської області.

В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з положеннями ч.1 ст.174 КПК, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1