Провадження № 11-сс/811/83/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 грудня 2025 року про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованимй за адресою: проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави,

з участю прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищезгаданою ухвалою клопотання слідчого слідчого відділу Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 задоволено.

Застосовано щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з 30 грудня 2025 року 23 год. 14 хв.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн.

У випадку внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за перим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31.12.2025 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник покликається на те, що слідчим суддею не враховано особу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, у цивільному шлюбі має двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Матеріальної шкоди не завдано, оскільки речі, які намагався вкрасти ОСОБА_7 у нього було вилучено.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 , який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)», захисник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.

Прокурор ОСОБА_8 апеляційну скаргу заперечив, просив рішення слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч.2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону були дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням останньому розміру застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінивши у сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку на даному етапі провадження, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки в сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні слідчого.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, колегія суддів зважає на те, що в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства ).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя, на переконання колегії суддів апеляційного суду, вірно, на законних підставах визначив розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього законом обов`язків.

Правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який колегія суддів не вбачає і вважає, що застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що оскаржувана ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 31 грудня 2025 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4