УХВАЛА

6 січня 2026 року

м. Київ

справа № 156/848/24

провадження № 51-4887 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 ,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано пунктів 4, 5 ч. 2, ч. 3 цієї статті.

Відповідно до приписів закону в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявленої скаржницею вимоги, котра повинна узгоджуватися зі ст. 436 КПК. Заперечуючи законність судових рішень, скаржниця має конкретно вказати у чому полягають допущені, на її думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 цього Кодексу є підставами для скасування чи зміни оспорюваних рішень. При цьому слід мати на увазі, що в силу ст. 433 вказаного Кодексу суд касаційної інстанції не ревізує повноти розгляду, не досліджує доказів, не вирішує питання про їх достовірність, не перевіряє фактичних обставин, а при здійсненні провадження виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.

Окресленого не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Так, у поданій касаційній скарзі потерпіла просить скасувати оспорювані рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Однак заявлена вимога не узгоджується зі ст. 436 КПК, адже процесуально неможливо призначити новий апеляційний розгляд, скасувавши заразом із ухвалою і вирок.

Водночас, не погоджуючись із висновками суду першої інстанції, авторка скарги не наводить доводів на підтвердження незаконності вироку. Скаржниця не зазначає у чому полягають у розумінні ст. 412 КПК істотні порушення цього Кодексу, з огляду також на положення гл. 4 цього Кодексу, котрими регламентовано докази і доказування. Замість правового обґрунтування в скарзі викладена власна оцінка життєвих подій, їх опис, ставлення до них із констатацією незгоди з експертним висновком. Крім того, за змістом скарги, у ній по суті заперечуються встановлені фактичні обставини кримінального провадження, перевірка яких не належить до компетенції суду касаційної інстанції в силу ст. 433 КПК.

Крім того, попри те, що оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку, у касаційній скарзі не відображено аргументів, котрі би свідчили про здійснення апеляційної процедури всупереч положень гл. 31 розд. VКПКй постановлення ухвали з істотним порушенням вимог статей 370, 419 цього Кодексу, що зумовлюють обов`язкове скасування згаданого рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК.

Разом із тим згідно з ч. 3 ст. 427 вказаного Кодексу, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте подана скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.

Недодержання при зверненні ст. 427 КПК перешкоджає відкриттю касаційного провадження.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам зазначеної статті, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала таку скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Іваничівського районного суду Волинської області від 24 червня 2025 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 1 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 залишити безруху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3