Справа № 629/596/26
Провадження № 1-кс/629/146/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000096 від 26.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 26.01.2026 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події від 25.01.2026, а саме автомобіль марки «СА3» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 , в кузові якого виявлені фрагменти деревини порід «Акація» та «Клен», загальним об`ємом 2,65 куб метрів з метою позбавлення будь-яких осіб можливості відчужувати, розпоряджатися, користуватися та проводити будь-які дії з даним майном.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 25.01.2026 на автомобільній дорозі між селами Роздолівка та Милівка Близнюківської СТГ Лозівського району Харківської області працівниками поліції виявлено автомобіль марки «САЗ» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , в кузові якого виявлені фрагменти деревини порід "Акація" та "Клен", загальним об`ємом 2,65 куб метрів.

За вказаним повідомленням виїхали члени слідчо-оперативної групи Лозівського РВП ГУНП в Харківській області, якими було проведено огляд транспортного засобу марки «САЗ» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , в кузові якого виявлені фрагменти деревини порід «Акація» та «Клен», загальним об`ємом 2,65 куб метрів, дозвільні документи на які відсутні.

Опитаний водій вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що він працює на посаді водія у ФОП « ОСОБА_4 ». Гак, 25.01.2026 він на вказаному автомобілі, який належить ОСОБА_4 , перевозив деревину. В подальшому він був зупинений працівниками поліції, які попросили надати його дозвільні документи на перевезення вказаної деревини, яких у нього із собою не було. Він зателефонував своєму безпосередньому керівнику ОСОБА_7 та повідомив йому про вказаний факт.

Відомості за даним фактом 26.01.2026 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 за ч.1 ст.246 КК України.

26.01.2026 автомобіль марки «САЗ» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 , в кузові якого виявлені фрагменти деревини порід "Акація" та "Клен", загальним об?ємом 2,65 куб метрів слідчим визнано речовими доказами.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягала та не заперечував щодо повернення транспортного засобу в користування.

Власник майна ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту майно. Зазначив що коли зупинили автомобіль, у водія не було товарно-транспортної накладної. Він займається чисткою польових угідь. Просив передати у користування автомобіль марки «СА3» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 , оскільки користується ним для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна за відсутності власника майна.

Дослідивши надані докази, вислухавши учасників процесу слідчий суддя встановив наступне.

Під час вирішення питання накладення арешту на майно слід враховувати положення статі 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя враховує, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно є доказом злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000096 від 26.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 246 КК України.

З огляду на викладене, враховуючи, що вилучене майно, має істотне значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, з урахуванням правової підстави для арешту майна - з метою забезпечення його збереження, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, та у зв`язку із необхідністю проведення по справі експертиз, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вказане майно.

При цьому слідчим суддею враховуються вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З огляду на наведене, слідчим суддею не встановлено існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони користування автомобілем призведе до їх приховування, зникнення, втрати чи знищення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, та дивлячись на те, що володілець майна прохав дозволити йому користуватись вищевказаними автомобілем, слідчий суддя вважає, що вказане майно є необхідним для здійснення підприємницької діяльності, тому при накладенні арешту немає необхідності заборони володільцю майна користуватися належним йому майном, а необхідно лише заборонити його відчуження та розпорядження.

Керуючись ст.170,172,173,376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 25.01.2026, а саме фрагменти деревини порід «Акація» та «Клен», загальним об`ємом 2,65 куб метрів, шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження вказаним майном

Накласти арешт на майно вилучене в ході огляду місця події від 25.01.2026, а саме автомобіль марки «СА3» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном

Транспортний засіб - автомобіль марки «СА3» моделі 3503, д.р.н. НОМЕР_1 , передати в користування та відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Зберігання арештованого майна, здійснювати відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення слідчим та/або прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_8