Номер провадження 1-кс/754/3631/25
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2025 року

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0002986від 29 жовтня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ :

04 листопада 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002986від 29 жовтня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, а саме: 6 (шість) системних блоків , 6 (шість) комп`ютерних клавіатур та оптичних мишок, 6 (шість) моніторів.

Згідно клопотання прокурора та матеріалів, 29 жовтня 2025 року до чергової частини Деснянського УП ГУНП у м.Києві на спецлінію "102" надійшло повідомлення про здійснення незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор за адресою: м.Київ, проспект Червоної Калини, 6.

Виїздом слідчо-оперативної групи Деснянського УП ГУНП у м. Києві вказана інформація підтвердилась, на момент прибуття працівників Деснянського УП ГУНП у м.Києві, за адресою проведення незаконної діяльності у сфері азартних ігор, а саме: місто Київ, проспект Червоної Калини, 6, доступ до таких приміщень не обмежувався.

29 жовтня 2025 року проведено обшук у нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, пр. Червоної Калини, 6, у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, під час якого виявлено та вилучено: 6 системних блоків, 6 комп`ютерних клавіатур та оптичних мишок, 6 моніторів.

29 жовтня 2025 року вилучене під час обшуку майно постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002986від 29 жовтня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Прокурор просить накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно, зазначаючи в клопотанні, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів, можливої його конфіскації, як виду покарання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій клопотання підтримав, та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Клопотання розглянуто на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя дослідивши клопотання прокурора та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002986від 29 жовтня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

29 жовтня 2025 року старшим слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 під час проведення обшуку у нежитловому приміщенні по пр. Червоної Калини, 6 в м.Києві, виявлено та вилучено: 6 системних блоків, які опечатано бирками NPU-1047093, NPU-1047094, NPU-1047095, NPU-1047096, NPU-1047097, NPU-1047098; 6 клавіатур та 6 комп`ютерних мишок, які поміщено до поліетиленового пакету чорного кольору та опечатано біркою NPU-1047099; 6 моніторів, які опечатано біркою NPU-1047100, NPР-0159596, NPР0159597, NPР 0159598, NPР 0159599, NPР 0159600.

Постановою ст. слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 29 жовтня 2025 року вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002986від 29 жовтня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим майном можуть бути речі, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пложень ч. 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Пунктами 2, 3 ч. 3 ст. 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, на яке просить накласти арешт прокурор, було вилучено у ході обшуку нежитлових приміщень, при цьому прокурором не надано доказів на підтвердження того, що він звертався до суду із клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку після відповідного обшуку, а також не надано судових рішень про надання відповідного дозволу.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи зазначені вище обставини, вимоги діючого законодавства, слідчий суддя вважає, що підстав для задоволення клопотання прокурора немає, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002986від 29 жовтня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: