Справа № 487/9510/25
Провадження № 1-кс/487/5504/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000941

ВСТАНОВИВ:

16.12.2025 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на нерухоме майно, право власності якого 25.05.2015 зареєстроване за ОСОБА_4 на житловий будинок, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 216,6 кв.м, житлова площа 71,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-кому розпоряджатися ними до скасування арешту у порядку, встановленому чинним КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що представником потерпілої особи готується цивільний позов, у зв`язку з чим, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Прокурор до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Із матеріалів клопотання вбачається, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000941 від 04.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 292 КК України.

30.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 292 КК України.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 11 грудня 2025 року за ОСОБА_4 25.05.2015 року зареєстровано право власності житловий будинок, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 216,6 кв.м, житлова площа 71,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2506, виданого 01.07.2011.

У клопотанні прокурор зазначив, що потерпілою стороною готується цивільний позов, у зв`язку з чим, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна, яке на праві власності належить ОСОБА_4 , з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України) та за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди..

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі, правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак прокурором не надано до клопотання копії цивільного позову від потерпілої сторони, що є обов`язковою умовою накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відтак, враховуючи відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання прокурора залишити без задоволення.

Керуючись ст. 131,132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000941 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1