ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000795 від 19 серпня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 грудня 2025 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком до 15 лютого 2026 року з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_7 кримінально протиправних дій, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя вважає доведеними стороною обвинувачення ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), при цьому відхиляючи існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, як недоведений стороною обвинувачення. Дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою або визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді повністю або частково та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ризики, передбачені п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК не доведені стороною обвинувачення та не підтверджені належними доказами.

Сторона захисту вважає пред`явлену ОСОБА_7 підозру необґрунтованою та такою, що ґрунтується на доказах, які зібрані з порушенням кримінального процесуального законодавства.

На думку захисника, докази, які б вказували на будь-яку причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 КК, у кримінальному провадженні відсутні, підозра не містить чітких доводів, щодо наявності будь яких з кваліфікуючих ознак та ґрунтується на припущеннях сторони обвинувачення.

Вважає, що слідчий суддя не врахував позицію сторони захисту, щодо альтернативного запобіжного заходу, проте у судовому засіданні наголошувалось на те, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні трьох дітей.

Захисник стверджує, що стороною обвинувачення та слідчим суддею не перевірено майновий стан підозрюваного, вважає визначений слідчим суддею розмір застави непомірним.

Позиції учасників судового провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вимогами ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином. Доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

З матеріалів справи слідує, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області є кримінальне провадження №0000795 від 19 серпня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК.

18 грудня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння таким діям вказівками, усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, повторно, вчинені з корисливих мотивів.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, зокрема, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення згядно зі ст. 214 КПК, протоколом допиту свідка від 22.08.2025, матеріалами виконання доручень в порядку ст. 40 КПК, доповідними запискою за результатами проведення перевірочних заходів, протоколом огляду від 17.11.2025, протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами в сукупності, долученими до клопотання.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Отже, на даній стадії слідчий суддя та апеляційний суд не повинен керуватись стандартом доказування поза розумним сумнівом, оскільки стадія досудового розслідування ще триває і здійснюється збір доказів та фіксування певних обставин, для забезпечення цього, зокрема і застосовуються запобіжні заходи.

Таким чином, доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у причетності до вчинення інкримінованого йому злочину, апеляційний суд вважає непереконливими з огляду на сукупність доказів, долучених до клопотання слідчого.

В даному провадженні пред`явлена ОСОБА_7 підозра не є вочевидь безпідставною, а причетність останнього до скоєння даного злочину є достатньо вірогідною для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, а санкція ч. 3 ст. 332 КК передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, що заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, а клопотання слідчого щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, є обґрунтованим.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК, яке за правилами ст. 12 КК є тяжкими злочинами та передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Водночас, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного від слідства і суду, колегія суддів зважає на те, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Також, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі, або стосовно злочинів про які органами досудового розслідування не розпочато досудове розслідування, а саме: може дистанційно видалити з мережі інтернет раніше передану інформацію та листування.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що на теперішній час органами досудового розслідування злочинну діяльність підозрюваного ОСОБА_7 викрито не в повній мірі, повідомлено про підозру не за всіма фактами скоєних кримінальних правопорушень, здійснюється збір доказів та не проведені обшуки за місцями мешкання всіх причетних до вчинення кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показів.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства слідчий суддя також врахував дані, які характеризують особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, що останній раніше не судимий, має місце реєстрації, вік, міцність соціальних зв`язків, стан здоров`я, що спростовує доводи сторони захисту в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК, оскільки ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , є лише припущенням та жодним належними доказом не доведений.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії та органу слідства необхідно провести низку слідчих та процесуальних дій, тому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд апеляційної інстанції також зважає на доводи захисника про міцність соціальних зв`язків, позитивну характеристику підозрюваного, однак вказані обставини не можуть бути самодостатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді та не спростовують правильності висновків слідчого судді про те, що інший, більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування не зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку та запобігти заявленим ризикам.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Також, колегія суддів виснує, що слідчий суддя, вважаючи за можливе визначити заставу як альтернативний запобіжний захід в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який є більшим за максимально встановлений положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, під час воєнного стану, його суспільний резонанс, майновий стан підозрюваного, суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , що має місце виключний випадок, оскільки останньому інкримінується з корисливих мотивів організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керування такими діями, що має негативний вплив на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підрив авторитету Збройних Сил України.

На переконання апеляційного суду, визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді апеляційним судом не встановлено. Застосований слідчим суддею запобіжний захід стосовно підозрюваного відповідає вимогам ст. 177, 178, 183, 194 КПК, прийняте рішення є обґрунтованим і достатньо мотивованим, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, а відтак апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 22 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4