ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1872/25 Справа № 185/782/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову про закриття кримінального провадження № 0004156,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді про закриття кримінального провадження № 0004156 скасувати , постановити нову , якою задовольнити скаргу ОСОБА_8 про скасування постанови про закриття кримінального провадження та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя при ухваленні рішення не врахував, що під час досудового розслідування дізнавачем не встановлювалися та не досліджувалися об`єкт, об`єктивна та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею не враховано надані ОСОБА_8 правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на майно.

Крім того, слідчим суддею не досліджено відеозапис до протоколу обшуку від 24.04.2024 року.

У доповненнях ,які надані до апеляційної скарги ,зазначає, що:

- слідчим суддею не надано оцінки діям дізнавача в частині доказування виду і розміру шкоди;

- не досліджено та не враховано докази, які підтверджують заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а саме:накладну №1 від 24.11.2006 року та накладну №140907 від 10.09.2007 року;

- не враховано, що у постанові дізнавача про призначення судово - товарознавчої експертизи від 05.07.2022 року та у висновку експерта від 01.08.2022 року була занижена вартість викраденого майна, а саме: датчика та моторів;

- не враховано те, що у постанові дізнавача про призначення судово - товарознавчої експертизи від 05.07.2022 року та у висновку експерта від 01.08.2022 року вартість викраденого комбінезона та захисту для ребер не визначалась.

Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0004156.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0004156 дізнавачем вживались передбачені законом заходи щодо збирання доказів і перевірки обставин , в тому числі причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, органом досудового розслідування виконані усі можливі слідчі дії для встановлення доказів вчинення правопорушення у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого, представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу за викладених в ній підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до положень ст. ст. 306, 307 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. ст. 318-380 КПК України, за результатами яких постановлюється одна з таких ухвал про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

З матеріалів судового провадження вбачається, що при розгляді скарги представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 ці вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, що зазначено у ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, коли встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, дізнавачем СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 прийнята постанова про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004156 від 13.08.2025 року, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

Відповідно до постанови дізнавача про закриття кримінального провадження обставини справи свідчать про цивільно правові відносини між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; 3-1) не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України дізнавач закрив кримінальне провадження.

Доводи захисника про те, що під час досудового розслідування дізнавачем не встановлювалися та не досліджувалися об`єкт, об`єктивна і суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, не відповідають фактичним обставинам та матеріалам кримінального провадження, оскільки відповідно до постанови дізнавача про закриття кримінального провадження та наявних матеріалів під час досудового розслідування дізнавачем проведено необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення всіх елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоуправство).

Зокрема, були допитані потерпілий, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , повторно допитані в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , отримано письмові пояснення, досліджено документи на майно, проведено огляд місця події, призначено та проведено судово-товарознавчу експертизу, за результатами якої визначено вартість майна у розмірі 53 611,36 грн., що не свідчить про заподіяння значної шкоди.

На підставі оцінки зібраних матеріалів дізнавач зробив обґрунтований висновок, що дії ОСОБА_11 не містять складу злочину.

Відповідно до ст. 91 КПК України предметом доказування у кримінальному провадженні є, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість особи, форма вини, мотив і мета злочину, а також обставини, що впливають на кваліфікацію діяння. Із матеріалів провадження убачається, що ці обставини були предметом дослідження дізнавача, а тому твердження захисника про їх невстановлення є необґрунтованими.

Крім того, слідчий суддя при розгляді скарги діяв у межах повноважень, визначених ст. 307 КПК України і перевіряв лише законність, обґрунтованість та мотивованість постанови дізнавача, а не здійснював повторне досудове розслідування.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею не було враховано надані ОСОБА_8 правовстановлюючі документи, які підтверджують його право власності на майно, є безпідставними. Оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, предметом досудового розслідування були обставини незаконного заволодіння майном, а не спір про право власності, який підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано виходив із того, що надані ОСОБА_8 документи не містять доказів складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, а тому не впливають на правомірність прийнятого рішення про закриття кримінального провадження.

Також не є слушним посилання на те, що слідчим суддею не досліджено відеозапис до протоколу обшуку від 24.04.2024 року, оскільки відповідно до ч.1 ст.306,ч.1 ст.349 КПК України обсяг дослідження доказів визначається судом після з`ясування думки учасників судового провадження. Будь-яких зауважень щодо порядку дослідження доказів судом учасники судового провадження не мали. Слідчим суддею надана оцінка результатам обшуку, в ході якого нічого не виявлено та нічого не було вилучено.

Не заслуговують на увагу посилання представника на те, що слідчим суддею не надано оцінки діям дізнавача в частині доказування виду і розміру шкоди, оскільки із матеріалів кримінального провадження та змісту ухвали вбачається, що у ході досудового розслідування питання розміру шкоди досліджувалось, зокрема, шляхом проведення судово-товарознавчої експертизи, якою встановлено вартість майна, яке за твердженням потерпілого, було викрадено у сумі 53 611,36 грн. Ні потерпілим, ні представником потерпілого будь - яких клопотань щодо проведення повторної товарознавчої експертизи не заявлялось. Таким чином, вартість викраденого майна не свідчить про заподіяння значної шкоди, яка із застосуванням аналогії закону ( ст.185 КК України) мала складати 57 350 грн.

Доводи представника про те, що слідчим суддею не досліджено та не враховано докази, які підтверджують заподіяння матеріальної шкоди потерпілому, а саме накладну № 1 від 24.11.2006 року та накладну № 140907 від 10.09.2007 року, є безпідставними, оскільки відповідно до матеріалів вбачається, що зазначені документи були предметом перевірки дізнавачем та проаналізовані в сукупності з іншими доказами під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження. Слідчий суддя, досліджуючи матеріали, надав оцінку всім доказам у їх сукупності, у тому числі результатам судово-товарознавчої експертизи, якою встановлено вартість майна, зазначеного потерпілим, у розмірі 53 611,36 грн. Саме цей висновок є належним і допустимим доказом виду та розміру матеріальної шкоди на відміну від накладних, що самі по собі лише підтверджують факт придбання речей, але не встановлюють факту їх незаконного вилучення конкретною особою. Крім того, у межах розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження слідчий суддя відповідно до ст. 307 КПК України не переоцінює докази, а перевіряє лише законність, обґрунтованість і мотивованість процесуального рішення дізнавача. Оскільки дізнавачем у постанові про закриття кримінального провадження надано оцінку всім наявним доказам, зокрема й тим, на які посилається заявник і зроблено висновок про відсутність у діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, слідчий суддя обґрунтовано погодився з цим висновком.

Колегія суддів вважає, що доводи захисника про те, що у постанові дізнавача про призначення судово-товарознавчої експертизи від 05.07.2022 року та у висновку експерта від 01.08.2022 року занижено вартість викраденого майна (датчика та моторів), не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження зазначена експертиза була призначена у відповідності до вимог ст. 242 КПК України, проведена уповноваженою експертною установою, а її висновок оформлено відповідно до ст. 101 КПК України. Висновок експерта є належним і допустимим доказом, який має доказове значення до того часу, поки не буде спростований іншим висновком експерта або іншими доказами, отриманими в передбаченому законом порядку. Стороною захисту таких доказів не надано, клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи під час досудового розслідування або розгляду скарги не заявлялось.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що у постанові дізнавача про призначення судово-товарознавчої експертизи від 05.07.2022 року та у висновку експерта від 01.08.2022 року не визначалась вартість викраденого комбінезона та захисту для ребер, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що судово-товарознавча експертиза була призначена для встановлення ринкової вартості майна, зазначеного у заяві потерпілого та проведена у відповідності до вимог ст. 242 КПК України. Те, що у висновку експерта не наведено вартості окремих предметів (комбінезона та захисту для ребер), не свідчить про неповноту досудового розслідування, оскільки не підтверджено іх вилучення ОСОБА_9 .

Потерпілий впродовж досудового розслідування неодноразово змінював покази щодо складу речей, які вибули з його володіння, що свідчить про відсутність точних відомостей про склад майна, а тому повідомлення потерпілого про відсутність майна через кілька років після події не вказує на те, що ним заволодів ОСОБА_9 .

Щодо неогрунтованості постанови про закриття кримінального провадження, то це не спростовує того, що не встановлено складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_9 .

Проведення будь - яких слідчих дій, які можуть усунути неповноту досудового розслідування, потерпілим та представником не обгрунтовано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_8 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0004156 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4