печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000114 від 17.02.2023 (далі за текстом «Кримінальне провадження»),

за участі: прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора другого відділу першого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна вилученого за результатами проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Redmi Note 5; грошові кошти в сумі 59 500 доларів США; флешнакопичувач марки «Borofone» та електронний носій інформації «Transcend». Посилаючись на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, прокурор вказує, що зазначені речі частково не входять за переліком, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, проте мають важливе значення для подальшого досудового розслідування та можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Клопотання обґрунтоване тим, що у рамках вказаного кримінального провадження встановлюються обставини можливого вчинення зловживань службовими особами Державної податкової служби України та Державної митної служби України, які, діючи в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що контролюють господарську діяльність суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ «РОЯЛ ДЕЛОНІКС» (), ТОВ «ГЛОБАЛ АВТОТРЕЙД ПЛЮС» (), ТОВ «ТЕОН ПЛЮС» (), ТОВ «КОДЕНС» () та інших, не провели належні контрольно-ревізійні заходи, що призвело до тяжких наслідків. З метою реалізації злочинного плану організованою групою осіб на території м. Києва, м. Луцьк та інших регіонах України зареєстровано суб`єкти підприємницької діяльності без мети ведення фінансово-господарської діяльності з метою заволодіння коштами, що підлягали сплаті до Державного бюджету України, а також виведення коштів у тіньовий, неконтрольований Державою обіг. Метою вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, прокурор зазначає, що вилучені при вказаному обшуку речі, як самостійно так і в сукупності з іншими зібраними по кримінальному провадженні доказами мають суттєве значення для з`ясування обставин вчинення злочину, встановлення осіб, причетних до його вчинення. Таким чином, метою арешту вилучених речей і документів є забезпечення збереження речових доказів, що визначено пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 доводи клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Власник майна - ОСОБА_4 заперечувала щодо арешту грошових коштів, стверджуючи про законність їх походження, про що надала відповідні документи.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 підтримав правову позицію свого клієнта, стверджуючи про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно. Надав письмові заперечення зі змісту, яких настає, що 22 200 доларів США з числа вилучених, є власністю колишнього чоловіка ОСОБА_4 - ОСОБА_14 ; 35 000 доларів нотаріально запозичені у ОСОБА_15 та 2300 доларів США є власними заощадженнями.

Дослідивши зміст Клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, слідчими Головного слідчого управління ДБР, за процесуального керівництва Офісу генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у вказаному Кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням Кримінального провадження встановлено, що службовими особами Державної податкової служби України, Державної митної служби України та їх територіальними органами, які, діючи за попередньою змовою зі службовими особами суб`єктів господарської діяльності, з метою одержання неправомірної вигоди за не створення перешкод при проведенні перевірок та здійсненні господарської діяльності, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам держави, умисно не вживаються заходи відповідного правового реагування стосовно окремих комерційних структур, що спричинило тяжкі наслідки. Так, відповідно до аналітичного висновку ДПСУ встановлено, що ТОВ «ВІСТАМО» (43334688), ймовірно, з метою ухилення від сплати податків не здійснило реєстрацію податкових накладних з ПДВ на загальну суму 170 632 969 грн., у тому числі ПДВ 28 438 829 грн та в подальшому знижено податок на прибуток на суму 92 092 691 грн. ТОВ «ЛАЙТФУД» (44193447), ймовірно, з метою ухилення від сплати податків не здійснило реєстрацію податкових накладних з ПДВ на загальну суму 30 239 224 грн., у тому числі ПДВ 5 039 871 грн. та в подальшому знижено податок на прибуток на суму 37 591 553 грн. За матеріалами клопотання дії винних осіб кваліфіковано за ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, та стверджується, що службові особи Державної податкової служби України та Державної митної служби України, діяли в інтересах в тому числі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , причетність якої перевіряється процесуально-слідчим шляхом.

Згідно ст.12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.191, ч.2 ст.364 КК України, за найтяжчою кваліфікацією є особливо тяжким злочином, санкція яких обтяжена додатковим покараннями у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю та конфіскацією майна.

Згідно з доводами, викладеними у Клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення зазначених кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, доданих до Клопотання, зокрема копіями наступних документів: ініціативними рапортами оперативних працівників СБ України, та проведеними протоколами допитів в якості свідків, щодо обставин правопорушення, які стали відомі внаслідок службової діяльності; висновком аналітичного дослідження проведеного 02.09.2025 Державною податковою службою України; результатами обшуку проведеного за місцем мешкання ОСОБА_4 та постановою про визнання вилучених речей речовими доказами по справі.

Положення п.1 ч.3 ст.132 КПК України зобов`язують слідчого суддю при розгляді Клопотання встановити наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення особливо тяжких злочинів, що може бути підставою для застосування у даному Кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до протоколу обшуку від 03.12.2025, проведеного підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон марки Redmi Note 5 білого та рожевого кольорів, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім карткою з номером НОМЕР_3 ;

2. Предмети схожі на грошові кошти долари США у кількості 595 штук номіналом по 100 доларів США кожна, в загальній сумі 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США.

3. Флешнакопичувач марки «Borofone» червоного та чорного кольорів, об`ємом 32 Gb, та електронний носій інформації «Transcend» сірого кольору, об`ємом 931 Gb.

За ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор, окрім іншого, має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 20.11.2025 (справа №757/57891/25-к), якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , відмовлено в задоволенні клопотання прокурора в частині вилучення грошових коштів, оскільки не конкретизовано майно здобуте злочинним шляхом, що може призвести до його незаконного вилучення.

Відповідно до протоколу обшуку від 03.12.2025 за місцем мешкання ОСОБА_4 серед іншого були виявлені та вилучені - предмети схожі на грошові кошти долари США у кількості 595 штук номіналом по 100 доларів США кожна, в загальній сумі 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США. Під час проведення слідчої дії остання не змогла довести законність їх походження, що стало передумовою їх вилучення слідчим. В судовому засіданні разом із письмовими запереченнями, стороною захисту надані документи про відчуження ОСОБА_4 квартири належної ОСОБА_14 за довіреністю; запозичення грошових коштів у ОСОБА_15 та відомості про власні доходи ОСОБА_4 , які створюють умови за яких органи досудового розслідування повинні перевірки законність їх походження та відповідності критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Враховуючи, що в межах судового розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна, неможливо перевірити законність походження грошових коштів, беручи до уваги, що виявлене та вилучене за місцем мешкання ОСОБА_4 майно без виключення постановою слідчого від 03.12.2025, визнано речовими доказами у Кримінальному провадженні, то вимоги їх збереження шляхом застосування заходів забезпечення є обґрунтованим.

Інше майно вилучене за місцем мешкання ОСОБА_4 а саме: мобільний телефон та засоби електронного збереження інформації, також підлягають арешту, оскільки прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді від 20.11.2025.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 98, 132, 170, 172, 173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про арешт майна ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000114 від 17.02.2023 , задовольнити.

Накласти арешт на майно тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , під час проведення обшуку 03.12.2025 у АДРЕСА_2 , а саме:

1. Мобільний телефон марки Redmi Note 5 білого та рожевого кольорів, імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з сім карткою з номером НОМЕР_3 ;

2. Предмети схожі на грошові кошти долари США у кількості 595 штук номіналом по 100 доларів США кожна, в загальній сумі 59 500 (п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США.

3. Флешнакопичувач марки «Borofone» червоного та чорного кольорів, об`ємом 32 Gb, та електронний носій інформації «Transcend» сірого кольору, об`ємом 931 Gb.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1