Справа № 307/3517/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/700/25 за апеляційною скаргою прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 6 годину наступного дня.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; у період з 22 по 6 годину не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками; носити електронний засіб контролю.

В задоволенні клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді триманні під вартою, - відмовлено.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту покладено на прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Встановлено строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 24 години 00 хвилин 11 листопада 2025 року.

Постановлено негайно звільнити з під варти в залі суду підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

З матеріалів за клопотанням вбачається, що слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого та обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, врахувавши стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки останній являється інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , слідчий суддя відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосував більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що підставою застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін. Крім того апеляційний суд враховує їх заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до наступного висновку.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно правових актів.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що 13 вересня 2025 року ОСОБА_7 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Також під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП України в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 14 серпня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000517, що підтверджується копією Витягу з ЄРДР.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно зробив висновки про те, що слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років з конфіскацією майна, однак при розгляді клопотання прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні слідчого, а також, що заявлені ризики в сукупності з тяжкістю кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного можуть служити виключними підставами для його ув`язнення, є обґрунтованими.

Крім того, з ухвали слідчого судді вбачається, що на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього обмежувального заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано зазначив, що достатніх підстав для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді взяття під варту немає, врахувавши стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки останній являється інвалідом ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , слідчий суддя відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та дійшов до висновку, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22 години по 6 годину наступного дня з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.) терміном на 2 місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Також, у матеріалах клопотання відсутні будь-які об`єктивні дані про те, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду або не виконувати процесуальні дії і таких даних не надано стороною обвинувачення, як у суді першої, так і апеляційної інстанції, а тому за вказаних обставин слідчий суддя місцевого суду дійшов правильного висновку про те, що належну поведінку підозрюваного може забезпечити інший більш м`який запобіжний захід, тобто не пов`язаний із взяттям підозрюваного ОСОБА_7 під варту, зокрема домашній арешт у певний період доби, поклавши на нього відповідні обов`язки:

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_7 (його стан здоров`я, брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України), слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на підозрюваного ОСОБА_7 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; у період з 22 по 6 годину не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками; носити електронний засіб контролю.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий та прокурор не довели того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів контролю, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У Резолюції Комітету міністрів Ради Європи №11 від 09.04.1965 року «Взяття під варту» і Рекомендації R 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зазначено, що взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов`язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає такими, що не є обов`язковою підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний після обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та до цього часу виконує покладені на нього обов`язки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України, зокрема особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, пенсіонер.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178,183,193,194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом також не встановлено, та прокурором не надано будь-яких відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_7 вже після застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби, ухилявся від органу досудового розслідування, незаконно впливав на свідків, чи вчинив інше кримінальне правопорушення, а тому висновок слідчого судді про обрання саме такого запобіжного заходу є обґрунтованим.

Інші посилання апелянта також не спростовують висновків слідчого судді про доцільність визначення запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який є пропорційним тяжкості інкримінованого діяння та достатнім для досягнення завдань досудового розслідування.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, у зв`язку із чим, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 15 вересня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на строк до 11 листопада 2025 року включно, з покладенням на нього відповідних обов`язків, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: