Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/705/2025 Справа № 641/4776/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до ЄРДР за № 0000666 від 18.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0000666 від 18.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 . Прокурор послався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1) ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки вона обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за які передбачене законом суворе покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих їй злочинів; п. 3) ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного/ обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки при наявності такого ризику слід врахувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, що тим самим не буде сприяти швидкому та неупередженому розгляду кримінального провадження у суді; п. 5) може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_4 , оскільки враховуючи вчинення ОСОБА_4 протиправних дій, спрямованих на вчинення терористичного акту, тобто на вчинення вибуху та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини, у разі обрання інших запобіжних заходів, остання матиме можливість продовжувати вчиняти такого роду протиправні дії. Крім того, прокурор зазначила, що з огляду на отримані в рамках даного провадження докази, ідеологічні мотиви здійснення протиправної діяльності, а також вчинення злочину в умовах воєнного стану, сторона обвинувачення прийшла до висновку щодо наявності негативної репутації у ОСОБА_4 .

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив при продовженні застосувати обвинуваченій запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту або визначити розмір застави при застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою. Зазначив, що прокурором ризики, вказані у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені. Наголосив, що ОСОБА_4 співпрацювала зі слідством, має батьків пенсіонерів і брата, який є особою з інвалідністю другої групи, що потребують її допомоги, добровільно відшкодувала завдану злочином шкоду. Твердження прокурора про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків та переховування від суду, на думку захисника, є припущеннями.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши прокурора, обвинуваченої, її захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд прийшов до висновку.

До Слобідського районного суду міста Харкова 27.06.2025 надійшов обвинувальний акт, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України КК України. Справа підсудна Слобідському районному суду міста Харкова. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

29.01.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Харкова відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 28.03.2025, без визначення застави.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 19.03.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 квітня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 28.04.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 червня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 20.06.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 липня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 15.07.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12 вересня 2025 року без визначення суми застави.

Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 28.08.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 26 жовтня 2025 року без визначення суми застави.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 встановлений ухвалою слідчого судді спливає 26.10.2025, однак судове провадження по даному провадженню потребує значного часу для розгляду, тому необхідно вирішити питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд враховує що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати: а саме: обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини, оскільки вона, окрім іншого, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене законом покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої (п. 1); свідки судом допитані не були і їх показання можуть мати доказове значення в даному кримінальному провадженні, внаслідок чого існує ризик, що обвинувачена ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків з метою зміни їхніх показань на свою користь (п. 3); ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки остання обвинувачується у вчиненні протиправних дій, спрямованих на вчинення терористичного акту, тобто на вчинення вибуху та інших дій, які створювали небезпеку для життя чи здоров`я людини; у разі обрання інших запобіжних заходів, остання матиме можливість продовжувати вчиняти такого роду протиправні дії (п. 5).

Водночас, прокурор в обґрунтування існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, послалася на можливість обвинуваченої незаконно впливати на іншого підозрюваного/обвинуваченого в цьому ж кримінальному провадженні, однак суд зауважує, що інші особи в статусі обвинуваченого за цим кримінальним провадженням відсутні.

Суд враховує доводи захисту, однак вважає, що зазначені характеризуючі відомості обвинуваченої не виключають існування встановлених ризиків та не є достатніми стримуючими факторами для їх запобіганню.

Застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів в тому числі і той, що запропонований стороною захисту, не забезпечить належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам. Стороною захисту зворотного не доведено.

Крім того, суд вважає, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, приходить до висновку, що на цей час не має підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , а є необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

Суд бере до уваги положення ч. 6 ст. 176 КПК України згідно із якими під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Восьмим абзацом ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів проти громадської безпеки, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою в кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вона обвинувачується, воєнного стану оголошеного в Україні, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для визначення розміру застави.

Судом враховано аргументи, які наводилися стороною захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт або визначення застави при продовженні обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконання процесуальних рішень по справі. На переконання суду застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не здатне забезпечити дотримання обвинуваченою належної процесуальної поведінки та запобігти існуючим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України. Суд зазначає, що здійснення обвинуваченою догляду за родичом - особою з інвалідністю, пенсійний вік її батьків, відшкодування завданої шкоди, на чому наголошує сторона захисту самі по собі не свідчать про відсутність вказаних ризиків.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Розглянувши клопотання захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , про надання часу для ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, який підтримала обвинувачена та проти якого не заперечував прокурор, суд вважає за необхідне відкласти підготовче судове засідання.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 29 листопада 2025 року без визначення суми застави.

Відкласти підготовче судове засідання до 04 листопада 2025 року на 10 год. 30 хв.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)».

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 03 жовтня 2025 року о 12:00.

Cуддя- ОСОБА_1