ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 639/4689/20

провадження № 51-1504км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, а також захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Харкова,

на вирок Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року.

Обставини справи

1. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, ОСОБА_7 засуджено за частиною 1 статті 307 Кримінального кодексу України (КК) до позбавлення волі на строк 5 років. На підставі статті 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК.

2. Суд визнав доведеним, що засуджений 27 травня 2020 року незаконно придбав з метою збуту наркотичний засіб метадон, який був розфасований у 30 згортків фольги загальною масою 1,12233 г, який в цей же день був вилучений працівниками поліції під час огляду місця події.

3. Постановою Верховного Суду від 27 травня 2024 року згадану ухвалу апеляційного суду було скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

4. Оскарженим вироком скасовано вирок в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким засудженому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. В іншій частині вирок залишено без змін.

Вимоги і доводи касаційних скарг

5. Захисник, посилаючись на пункт 3 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

6. Він стверджує, що апеляційний суд, призначаючи покарання, не врахував наданих додаткових доказів щодо стану здоров`я засудженого, перебування у нього на утриманні неповнолітньої доньки, а також відбуття останнім покарання за вироком суду.

7. Прокурор надіслала на адресу Суду відмову від своєї касаційної скарги.

Позиції учасників касаційного розгляду

8. У судовому засіданні прокурор заперечила проти касаційної скарги сторони захисту, не заперечувала проти закриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора.

9. Захисник надіслав на адресу Суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити касаційну скаргу.

10. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

11. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що провадження за касаційною скаргою прокурора підлягає закриттю, а касаційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення.

Щодо касаційної скарги сторони обвинувачення

12. До початку розгляду справи в порядку статті 432 КПК до Суду надійшла відмова прокурора від касаційної скарги.

13. Згідно з положеннями статті 432 КПК порядок здійснення відмови від касаційної скарги врегульовано статтею 403 вказаного Кодексу. За приписами частини 1 цієї статті особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення касаційного розгляду.

14. Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що провадження за касаційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Щодо касаційної скарги сторони захисту

15. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

16. Суд відзначає, що суди першої та апеляційної інстанцій перебувають у кращому становищі, ніж касаційний суд щодо оцінки характеру злочинної поведінки, особи засудженого та інших вагомих для призначення покарання чинників, маючи можливість безпосереднього сприйняття всіх обставин, важливих для винесення рішення в межах наданих суду дискреційних повноважень.

17. Фактично, доводи сторони захисту в касаційній скарзі зводяться до того, що судом апеляційної інстанцій надано таку оцінку індивідуальним рисам особи засудженого й іншим обставинам справи, з якою не згоден скаржник.

18. Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосовувати статтю 75 КК. Ухвалюючи свій вирок у частині призначення покарання, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції, призначаючи покарання, не врахував, що засуджений раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря нарколога та вчинив тяжкий корисливий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

19. Зважаючи на ці обставини в поєднанні з характером установлених конкретних дій винного, суд визнав неможливим досягти мети попередження вчинення злочинів та виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства.

20. Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що апеляційним судом не взято до уваги факт перебування на утриманні засудженого неповнолітньої доньки на момент вчинення злочину, а також стану його здоров`я.

21. Сам факт наявності на утриманні неповнолітньої дитини не є достатнім для застосування статті 75 КК.

22. Крім цього, Суд уже зазначав, що наявність хронічних захворювань в особи, засудженої до позбавлення волі на певний строк, не є перешкодою для реального відбування нею цього покарання та саме собою не може бути підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

23. Особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу (консультування, обстеження, лікування) в медичних частинах у присутності персоналу медичної частини, а тому перешкоди для їх лікування під час відбування покарання відсутні[1].

24. Також Суд вважає необґрунтованими і доводи касаційної скарги про те, що засуджений відбув покарання за вироком районного суду, що, на думку сторони захисту, підтверджується ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 червня 2024 року.

25. Суд уже зазначав, що наявність рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, з урахуванням постанови Суду, в якій зазначено про неправильне застосування статті 75 КК, не має вирішального юридичного значення і не тягне за собою безумовного скасування оспорюваного вироку суду апеляційної інстанції[2].

26. Таким чином, суд апеляційної інстанції не порушив вимог статей 50, 65 КК, а призначене засудженому покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, відповідає визначеним законом меті та загальним засадам.

27. На переконання Суду, аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому за частиною 1 статті 307 КК через суворість, у касаційній скарзі сторони захисту не наведено.

28. Враховуючи викладене, Судом не встановлено порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, а тому Суд вважає, що касаційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись частиною 2 статті 403, статтями 432, 433, 434, 435, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора закрити.

Вирок Полтавського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Постанови ВС від 18 січня 2023 року у справі № 686/7636/22, https://reyestr.court.gov.ua/Review/108526554; від 24 жовтня 2023 року у справі № 756/7333/19, https://reyestr.court.gov.ua/Review/114552466;

[2] Постанова від 13 травня 2021 року у справі № 159/1490/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/97034765;