Справа №523/1035/25
Провадження №1-кп/523/982/25
УХВАЛА

про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

25 листопада 2025 року м.Одеса

Колегія суддів Пересипського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених (підсудних) - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду (у тому числі в режимі відеоконференції) клопотання вказаного прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подані в межах розгляду кримінального провадження №0000325, внесеного до ЄРДР 24.07.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, громадянина України, зі середньо-спеціальною освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Вознесенськ, Миколаївської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України, а також цивільного позову потерпілого АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» виробничий підрозділ служби сигналізації та зв`язку станції Одеса-Сортувальна», заявленого в порядку ст.128 КПК України до вказаних підсудних,

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Колегії суддів Пересипського районного суду м.Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ст.194, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України, а також цивільний позов потерпілого АТ «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» виробничий підрозділ служби сигналізації та зв`язку станції Одеса-Сортувальна», заявлений в порядку ст.128 КПК України, до вказаних підсудних.

У зв`язку із проходженням суддею ОСОБА_10 навчальних курсів та спливом 01.12.2025 року строку застосування запобіжного заходу відносно підсудних ОСОБА_8 , ОСОБА_9 24.11.2025 року було здійснено повторний розподіл автоматизованою системою документообігу справи для утворення в порядку ст.ст.31, 35 КПК України нового складу Колегії суддів, у зв`язку з чим вказаного суддю замінено на суддю ОСОБА_3 для розгляду питання в порядку ст.331 цього ж Кодексу.

24.11.2025 року прокурором ОСОБА_5 подано до суду письмові клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , мотивуючи їх тим, що ОСОБА_9 інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, а ОСОБА_8 вчинення значної кількості епізодів злочинів, більшість з яких є особливо тяжкими; з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності та засудження можуть переховуватись від суду, оскільки вказані особи є завербованими представниками спецслужб рф, вчиняли кримінальні правопорушення з прямим умислом, за грошову винагороду від представників цих спецслужб, мають сталий зв`язок з ними, їх допомогу в переховуванні, не бажали свого викриття; обвинувачені можуть незаконно впливати на експерта, потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показів або надання виправдовувальних показів відносно них; вказані підсудні можуть продовжити кримінальні правопорушення, які їм інкримінуються або вчинити нові кримінальні правопорушення, які також можуть бути спрямовані на підтримання рф у веденні збройної агресії проти України, через вчинення інших диверсій; на сьогодні, агресивна війна рф, в тому числі й інформаційна, проти України продовжується, підпали автомобілів, які належать військовим та об`єктів залізничної інфраструктури в м.Одеса та Одеської області дотепер не припиняються, що в сукупності свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків та експерта, а також продовження кримінальних правопорушень, у яких обвинувачуються або вчинення інших кримінальних правопорушень) на сьогоднішній час існують, є вагомими та не зменшились.

Заслухавши прокурора ОСОБА_5 на підтримку внесених ним клопотань, з`ясувавши позицію захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які проти клопотання прокурора заперечували, заслухавши думку підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали своїх захисників, дослідивши означені клопотання прокурора та перевіривши матеріали судового провадження, Колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, а за наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Колегії суддів Пересипського районного суду м.Одеси від 03.10.2025 року підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.12.2025 року, включно.

Метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність (ст.177 КПК).

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 зазначеного Кодексу регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а за приписами ч.6 ст.176 цього Кодексу, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього ж Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відповідно до обвинувального акта, підсудному ОСОБА_8 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ст.194, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб (диверсія); умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб; перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Як слідує з матеріалів судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_8 раніше не судимий; на обліку в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР, КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР», Херсонській міській психоневрологічній поліклініці, КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР не перебуває, останній обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, що мали місце в умовах воєнного стану в державі і збройної агресії рф проти України; неодружений та офіційно непрацевлаштований, сукупність чого свідчить про відсутність у вказаного підсудного легальних джерел доходів, про ігнорування останнім правил законослухняної поведінки в суспільстві та про його небажання займатися суспільно-корисною працею під час дії воєнного стану в Державі, про його схильність до вчинення кримінально-протиправних діянь, які становлять найвищий ступінь суспільної небезпеки.

У свою чергу, підсудному ОСОБА_9 зо обвинувальним актом висунуте обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вчинення з метою ослаблення держави підпалів, спрямованих на пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб (диверсія).

З матеріалів судового провадження убачається, що незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_9 раніше не судимий; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває; має статус ветерана війни-учасника бойових дій, але останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.ст.173-2, 183 КУпАП; неодружений та офіційно непрацевлаштований; наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що мало місце в умовах воєнного стану в державі і збройної агресії рф проти України, сукупність чого свідчить про відсутність у вказаного підсудного легальних джерел доходів, ігнорування останнім правил законослухняної поведінки в суспільстві та про його небажання займатися суспільно-корисною працею під час дії воєнного стану в Державі, про його певну схильність до вчинення кримінально-протиправних діянь, які становлять найвищий ступінь суспільної небезпеки.

Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України і зазначених у клопотаннях прокурора ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудних від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків та експерта, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудними процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану в Україні, та запобігти означеним ризикам.

Відповідно до положень ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цих Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Зазначена позиція суду цілком узгоджується з рішенням ЄСПЛ у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року (п.63), за якою відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції, при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть у більш тяжких справах та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Оцінюючи ж доводи захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо зменшення їх підзахисним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розміру застави до мінімального, Колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки станом на теперішній час, запропоноване стороною захисту зменшення є неспівмірним з інкримінованими вказаним підсудним кримінальним правопорушенням та тяжкістю висунутого їм обвинувачення.

Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованих підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, їх обставин і характеру, суспільної небезпечності і наслідків кримінально-протиправних діянь, а також зважаючи на характеризуючі підсудних дані, Колегія суддів доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначених підсудних не зможе забезпечити належне виконання ними процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора підлягають частковому задоволенню.

Виходячи з того, що за ухвалою Колегії суддів від 20.03.2025 року, підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в якості альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу, визначено заставу у винятковому розмірі, - більшому ніж максимально передбачений ч.5 ст.182 означеного Кодексу, а тому, в разі внесення вказаними підсудними або заставодавцями наведеного в означеній ухвалі суду розміру застави, обвинувачені підлягають звільненню з-під варти з покладенням на них відповідних обов`язків за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

При цьому, ураховуючи, що за версією сторони обвинувачення, інкриміновані підсудним діяння спрямовані на ослаблення держави, пошкодження майна і об`єктів залізничної інфраструктури, підтримання рф у веденні збройної агресії проти України, Колегія суддів вважає, що такий випадок в умовах воєнного стану належить до виняткового, а відтак в порядку абзацу 5 ч.5 ст.182 КПК України визначений у наведеній ухвали суду винятковий розмір застави кожному з підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є співмірним з обставинами, тяжкістю і наслідками висунутого вказаним особам обвинувачення.

Керуючись ст.ст.26, 31, 176-178, 182-183, 193-194, 199, 331, 369-372, Главою 18 КПК України, Колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , задовольнити.

Продовжити застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.2 ст.113, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.2 ст.28 ч.1 ст.114-1 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.113 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 23.01.2026 року, включно.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 20.03.2025 року, покласти на кожного звільненого з-під варти підсудного наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі регіону за місцем проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з громадянами рф, свідками, потерпілими та експертами у цьому кримінальному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудними покладених на них обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самими підсудними, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудні звільняються з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, також додатково роз`яснити підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , що у випадку звільнення будь-кого з них з-під варти під заставу та якщо такий підсудний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підсудного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 23.01.2026 року.

Копії ухвали вручити під розписку підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , направити для виконання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надати для відома іншим заінтересованим особам.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, передбаченому ч.2 ст.392 КПК України

Головуючий - суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3