Справа № 766/3059/24
н/п 1-кп/766/1499/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань : ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Херсоні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2023 року за № 0000150 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ленінськ Узбекистан, громадянина України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності, суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Відповідно до статей 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Також статтями 132, 133 Конституції України територіальний устрій України грунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

Згідно згідно з вимогами статей 72, 73 Конституції України, питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Систему адміністративно-територіального устрою України складають:

Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Міста Київ та Севастополь мають спеціальний статус, який визначається законами України.

Окрім викладеного, 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об?єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об?єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу. Згідно з частиною 4 статті 2 Статуту ООН, усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з цілями ООН.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН (далі - Резолюція) N? 36/103 від 09.12.1981, що містить Декларацією про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав, Резолюцією N? 2131 (ХХ) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету, Резолюцією N? 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН, Резолюцією N? 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та Резолюцією N? 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить Визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов?язок держав утримуватись від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН N? 3314 XXIX) від 14.12.1974, серед іншого, визначено, що ознаками агресії є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Також, згідно з пунктами 1-3 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов?язання відповідно до принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України; утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об?єднаних Націй; утримуватись від економічного тиску, спрямованого на те, щоб підкорити своїм власним інтересам здійснення Україною прав, притаманних її суверенітету, і таким чином отримати будь-які переваги.

Описом та картою державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28.01.2003, ратифікованого Російською Федерацією 22.04.2004, визначено, що територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької, Луганської, Херсонської, Миколаївської, Запорізької, Харківської, Сумської, Чернігівської областей відноситься до території України.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеною Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та інших міжнародно-правових актів, є окупацією частини території суверенної держави України та відповідно до міжнародного права - діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Статтею 42 Додатку до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї суходільної війни 1907 року визначено, що територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції. Усупереч нормам міжнародного гуманітарного права представники влади Російської Федерації (далі - РФ) та службові особи з числа керівництва Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ), діючи у порушення вимог Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, вимог Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН N? 36/103 від 09.12.1981, N? 2734 (XXV) від 16.12.1970, N? 2131 (ХХ) від 21.12.1965, N? 3314 (ХХХ) від 14.12.1974 та інших міжнародно-правових актів, поетапно спланували, підготували та розв?язали агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддали наказ підрозділам ЗС РФ та іншим підпорядкованим їм військовим підрозділам, силовим відомствам і збройним формуванням про повномасштабне військове вторгнення на територію України, у тому числі з метою захоплення її територій та державної влади.

Так, 24.02.2022 військовослужбовці підрозділів ЗС РФ разом з іншими, підпорядкованими представникам влади РФ та керівництву ЗС РФ, військовими підрозділами, силовими відомствами і збройними формуваннями, діючи на виконання вищевказаного злочинного наказу щодо повномасштабного військового вторгнення на територію України, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, здійснили незаконне повномасштабне вторгнення на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях. Окрім цього, останні здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об?єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, житлові масиви, цивільні та інші об?єкти, та окупували частину території України. Тобто, вчинили дії, спрямовані на виконання раніше розробленого злочинного плану і реалізацію вищевказаного злочинного умислу, направлені на порушення суверенітету і незалежності України, насильницьку зміну та повалення її конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, посягання на її територіальну цілісність і недоторканність, з метою зміни меж території та державного кордону та порушення порядку, встановленого Конституцією України та міжнародно-правовими актами, що продовжується до теперішнього часу та призвело і призводить до загибелі значної кількості людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків.

У зв?язку з викладеним, 24.02.2022 Президент України видав Указ N? 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України N? 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строки дії якого у подальшому неодноразово продовжувався та який діє до цього час.

У подальшому військовослужбовці підрозділів ЗС РФ разом з іншими, підпорядкованими представникам влади РФ та керівництву ЗС РФ, військовими підрозділами, силовими відомствами і збройними формуваннями, діючи на виконання вищевказаного злочинного наказу представників влади РФ, здійснивши повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, констатоване на найвищому юридичному рівні Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об?єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 02.03.2022, а також проміжним рішенням Міжнародного суду Організації Об?єднаних Націй від 16.03.2022, крім інших сухопутних територій та населених пунктів України, у строк до 03.03.2022 зайняли та взяли під свій контроль місто Херсон та всі населені пункти Херсонської області, тимчасово окупувавши їх території з розташованими там державними органами влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та іншими об?єктами.

У результаті військового вторгнення, з 24 лютого 2022 року ЗС РФ було незаконно окуповано частину Херсонської області, зокрема м. Гола Пристань Херсонської області.

Так, з того часу були окуповані територія «Чорноморського біосферного заповідника Національної академії наук України», яка розташована на північному узбережжі Чорного моря і охоплює акваторію та дрібні острови Тендрівській і Ягорлицькій затоках в Херсонській області, а також адміністрація вказаного Заповідника, що розташована за адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Лермонтова, 1.

3 метою встановлення контролю на території тимчасово окупованого «Чорноморського біосферного заповідника Національної академії наук України», який являє собою природоохоронну, науково-дослідну установу міжнародного значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, невстановлені особи з числа військових РФ, створили незаконну державну установу, а саме так зване «Государственное автономное учреждение «Черноморский биосферный заповедник», який находиться за юридичною адресою: Херсонська область, м. Гола Пристань, вул. Лермонтова, 1, який є природоохоронною, науково-дослідною та еколого-просвітницькою установою, здійснюючою охорону природних територій з метою збереження біологічного різноманіття і підтримання природних комплексів та об?єктів, однією з цілей якого є виявлення та присікання порушень встановлених режимів або інших правил охорони та використання навколишнього середовища та природних ресурсів, директором якого призначено ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював керівництво установою, діючи на основі федеральних законів, інших нормативно-правових актів рф, та виконував покладені на нього організаційно-розпорядчі функції щодо діяльності установи, та правоохоронні функції в частині охорони природних територій .

Тобто, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, розуміючи факт наявності збройного конфлікту на території країни та ведення РФ агресивної війни проти України, захоплення та подальшого утримання РФ території Херсонської області, зокрема, обласного центру м Херсона, з розташованими на ній державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та іншими об?єктами, усвідомлюючи проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади РФ, з метою утворення, функціонування та утримання на території Херсонської області та, зокрема, м. Гола Пристань, окупаційною адміністрацією РФ системи органів державної влади РФ, у тому числі правоохоронної, задля становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю української влади, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов?язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Гола Пристань Херсонської області, у період тимчасової окупації території Херсонської області, але не пізніше 20.02.2023 (більш точні дата, час та місце не встановлені) добровільно обійняв посаду директора в незаконно створеній державній установі пов?язану з виконанням організаційно-розпорядчих, адміністративно - господарських та правоохоронних функцій у так званому «Государственном автономном учреждении «Черноморский биосферный заповедник», яка фактично є державною установою «Чорноморський біосферний заповідник Національної академії наук України», створеною та діючою відповідно до національного законодавства України.

Обійнявши вищевказану посаду в установі, ОСОБА_5 у межах своїх повноважень виконував покладені на нього функціональні обов?язки з організації роботи незаконної створеної установи, та правоохоронні функції в частині охорони природних територій заповідника.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 , за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

II. Застосовані судом правові процедури. Спеціальне судове провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

З урахуванням того, що судовий розгляд здійснювався за відсутності обвинуваченого, дотримання процедур, встановлених процесуальним законом для такого розгляду, суд вважає за необхідне мотивувати окремо.

Процедура заочного судового розгляду не є деталізованою процесуальним законом, не має тривалої історії застосування у судовій практиці, а тому суд виходив із загальних засад кримінального провадження.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження доказів.

При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним уст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом та нормами міжнародного права.

Так, змістом абз. 1 ч. 3 ст.323 КПК України передбачено, що судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

Згідно положень ч. 2 ст.297-1КПК України вбачається, що серед переліку злочинів, щодо яких може здійснюватися спеціальне досудове розслідування, наявне посилання на ч.7 ст.111-1 КК України, за якою висунуто обвинувачення ОСОБА_5 ,

Відповідно до ч. 1,2 ст.135 КПК України особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком; здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

У відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної ВР України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року було призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2024 року задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , та ухвалою суду від 29.08.2024 року призначено судовий розгляд.

На виконання зазначених положень процесуального закону, повідомлення про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 , до призначених судових засідань опубліковані у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме: у газеті «Урядовий кур`єр та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про виклик до суду ОСОБА_5 , були завчасно опубліковані на офіційному веб-сайті Херсонського міського суду Херсонської області щодо всіх судових засідань, які призначались у кримінальному провадженні.

Водночас, незважаючи на наявні у матеріалах провадження докази відсутності ОСОБА_5 , протягом тривалого часу на території України, яка підконтрольна законній владі, у органу досудового слідства, прокурора та суду відсутні будь-які відомості щодо адреси можливого проживання або перебування останнього за кордоном для направлення судового повідомлення про виклик в порядку ч. 7 ст. 135 КПК України.

З огляду на наявні матеріали провадження, суд не вбачає будь-яких інших можливостей, які могли б бути використані для повідомлення обвинуваченого, водночас є мотивовані підстави стверджувати, що обвинувачений був обізнаний щодо судового провадження ще на стадії проведення судом підготовчих дій.

Щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.47 КПК України захисник зобов`язаний прибувати для участі у виконанні процесуальних дій за участю обвинуваченого. У разі неможливості прибути в призначений строк захисник зобов`язаний завчасно повідомити про таку неможливість та її причини суд, а у разі, якщо він призначений органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, - також і цей орган (установу).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.49 КПК України суд зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Відповідно до ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Згідно п. 8 ч. 2 ст.52 КПК України обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи наведені норми закону участь захисника у цьому кримінальному провадженню є обов`язковою.

Захист ОСОБА_5 здійснював адвокат ОСОБА_4 .

20.02.2024 року ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

20.02.2024 року в газеті «Урядовий кур`єр», яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення про повідомлення про підозру ОСОБА_5 із повістками про виклик останнього до слідчого на 23.02.2024, 24.02.2024, 26.02.2024, для вручення йому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. ст. 111-1 КК України, допиту як підозрюваного, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім того, вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик розміщені на веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик ».

Постановою слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у місті Херсоні) ТУ ДБРрозташованого у м.Мелітополі від 11.12.2023 року ОСОБА_5 , оголошено у розшук.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2023 року (справа № 487/6032/23 ), надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000150.

Під час підготовчого судового засідання та проведення подальшого спеціального судового провадження даного кримінального провадження, судом у повному обсязі було забезпечено участь захисника в захисті інтересів обвинуваченого.

На виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України копії процесуальних документів направлялись та були вручені захиснику, який крім того був обізнаний з матеріалами кримінального провадження. Будь-які клопотання від підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на стадії судового розгляду на адресу суду не надходили.

Враховуючи наведене та з урахуванням здійснення у даному кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування і спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення було дотримано всіх можливих передбачених КПК заходів та способів повідомлення ОСОБА_5 , щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через призначеного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд констатує, що всі передбачені КПК України умови для проведення судового розгляду за спеціальною процедурою «in absentia» виконані та дотримані у повному обсязі.

III. Позиція сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та просив призначити відповідне покарання в межах санкції вказаної у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з позбавленням права обіймати будь-які посади, пов`язані з виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, правоохоронних органах, органах державного управління, місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Захисник у своїй промові під час судових дебатів, вказав на недоведеність вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні належними та допустимими доказами, вказав, що допитані судом свідки не підтвердили, що ОСОБА_5 зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі добровільно. На підтвердження того, що ОСОБА_5 займав посаду директора в незаконному правоохоронному органі «ГАУ "Черноморский биосферный заповедник», прокурором надано протокол огляду інтернет публікації на якій начебто зображений ОСОБА_5 , проте судова портретна експертиза по цим зображенням не проведена, а тому прокурором не доведено , що на цій публікації зображений саме ОСОБА_5 . Просив виправдати обвинуваченого.

IV. Докази, досліджені судом на підтвердження вини та обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 , у вчиненні поставленого йому у провину кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй належності, достовірності та допустимості, а саме:

протоколом огляду від 01.09.2023 , з додатками у виді скріншоту, зображень, оптичного диску, згідно якого об?єктом огляду є відкритий ресурс мережі Інтернет за посиланням - https://t.me/ChernomorskyZapovednyk/97, за вищезазначеним посиланням встановлено наявність публікації на Інтернет-ресурсі (Телеграм-каналі) "ГАУ "Черноморский биосферный заповедник"". Під час детального огляду вказаної публікації, що опублікована 13 липня 2023 року о 20 годині 16 хвилин, встановлено її зміст: "13 - 14 июля в ГАУ "Черноморский биосферный заповедник" проходит научная конференция

Тема конференции: «Проблемы и перспективы развития природоохранных территорий Азово-Черноморского района»"

Основные направления работы конференции:

Концепция особо охраняемых территорий региона;

Презентация ООПТ региона;

Организация научных исследований в ООПТ Летопись природы;

Научные исследования в период с 2020-2023годы по направлениям:

гидробиологии, орнитологии, ихтиологии, геоморфологии и ботаники.

На событии присутствовали представители Министерства экологии и природных ресурсов. Был проведён телемост с участием докладчиков из Мелитополя, Республики Крым…".

Крім того, встановлено, що вказана публікація має додатки у виді зображень. Під час огляду вказаних зображень встановлено, що серед групи осіб присутніх на даній конференції сидить особа зовні схожа на обвинуваченого ОСОБА_5 ;

протоколом огляду від 01.09.2023 , з додатками у виді скріншоту, оптичного диску, згідно якого об?єктом огляду є відкритий ресурс мережі Інтернет за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_2 за вищезазначеним посиланням встановлено наявність публікації на Інтернет-ресурсі (Телеграм-каналі) "ГАУ "Черноморский биосферный заповедник"". Під час детального огляду вказаної публікації, що опублікована 30 серпня 2023 року о 13 годині 14 хвилин, встановлено її зміст: "ГАУ "Черноморский биосферный заповедник" направляет гуманитарную помощь для военных РФ. Руководство заповедника в лице директора - ОСОБА_6 , регулярно предоставляет гуманитарную помощь военным сотрудничая совместно с общественным движением "Zov сердца".Вместе к Победе!".

Крім того, встановлено, що вказана публікація має додатки: фото, на якому зображені овочі та фрукти, а також відеозапис, що має наступний зміст:

Ж - особа жіночої статі, не встановлена

Ж2 - особа жіночої статі, не встановлена

Ж - Друзья, всё, закончилась поездка. Слава Богу все хорошо, потому что ВЫ слышали, видели, что сопровождали нас прилеты. Но всё благополучно закончилось. И сегодня такой день, когда мы возвращаемся не с пустыми руками, ОСОБА_7 нам передал перец для мамы Маши, что бы она для наших защитников сделала вкусняшки. Так же арбузы. И вот такая кукуруза нам досталась от гражданских, которым мы привезли продукты. Все очень было по доброму, мило. Я думаю девченкам понравилось. Понравилось?

Ж2 - Ребят проведали. Все хорошо. Работаем дальше.

Ж - Вместе к победе. Всё, погнали.;

протоколом огляду від 25.02.2024 , з додатками у виді скріншотів, оптичного диску, згідно якого об?єктом огляду є відкриті ресурси мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2

Так, за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено наявність публікації на Інтернет-ресурсі (Телеграм-каналі) "ГАУ "Черноморский биосферный заповедник"". Під час детального огляду вказаної публікації, що опублікована 20 лютого 2024 року о 08 годині 53 хвилин, встановлено її зміст:

"Сегодня исполняется ровно год, как Черноморский биосферный заповедник полноценно функционирует в юрисдикции Российской Федерации 20 февраля 2023 года Государственное Автономное Учреждение "Черноморский биосферный заповедник" было зарегистрировано в Едином государственном реестре юридических лиц.

Ранее, с 1 ноября 2022 года распоряжением Губернатора Херсонской области ОСОБА_8 был назначен исполняющий обязанности директора - ОСОБА_6 . В начале ноября 2022 года была объявлена немедленная эвакуация г. Голая Пристань. Управление Черноморского заповедника под руководством ОСОБА_6 было в кратчайшие сроки эвакуировано за пределы 15-километровой зоны от линии боестолкновений в с. Железный Порт Голопристанского МО.

Удалось частично эвакуировать научную документацию заповедника и некоторые материально-технические средства. Для обеспечения деятельности ЧБЗ, размещение офиса и персонала заповедника в с. Железный Порт были выделены помещения.".

Також , за посиланням https://t.me/ChernomorskyZapovednyk/649 встановлено наявність публікації на Інтернет-ресурсі (Телеграм-каналі) "ГАУ "Черноморский биосферный заповедник"". Під час детального огляду вказаної публікації, що опублікована 20 лютого 2024 року о 08 годині 54 хвилин, встановлено її зміст. Так, у вказаній публікації зазначається , зокрема , про діяльність ОСОБА_5 на посаді директора «ГАУ "Черноморский биосферный заповедник".

Вказані публікації , що були об`єктами огляду згідно протоколів огляду від 01.09.2023, 25.02.2024 свідчать про діяльність обвинуваченого ОСОБА_5 на посаді директора так званого «ГАУ "Черноморский биосферный заповедник".

протоколом огляду від 29.08.2023 , з додатками у виді скріншоту, роздруківки , оптичного диску, згідно якого об?єктом огляду є відкритий ресурс мережі Інтернет за посиланням - https://egrul.nalog.ru/index.html. Так, за вищезазначеним посиланням встановлено наявність Інтернет-ресурсу "ПРЕДОСТАВЛЕНИЕ СВЕДЕНИЙ ИЗ ЕГРЮЛ/ЕГРИП В ЭЛЕКТРОННОМ ВИДЕ". Під час детального огляду вказаного Інтернет-ресурсу встановлено, що він містить документ з назвою "ВЫПИСКА из Единого государственного реестра юридических лиц". Вказана "Виписка" містить відомості про юридичну особу "ГОСУДАРСТВЕННОЕ АВТОНОМНОЕ УЧРЕЖДЕНИЕ "ЧЕРНОМОРСКИЙ БИОСФЕРНЫЙ ЗАПОВЕДНИК"", що має скорочену назву "ГАУ "ЧБ3"". Ця юридична особа має т.зв. ОГРН N? 003, відомості про яку внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб рф 20 лютого 2023 року. Відповідно до відомостей, зазначених у вказаному реєстрі, директором "ГАУ "ЧБЗ"" є ОСОБА_5 ;

особовою карткою Державної міграційної служби України , згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України номер НОМЕР_1 , виданого 01.03.2016;

Також вина обвинуваченого ОСОБА_5 , підтверджуєтся показами свідків, допитаних в ході судового розгляду, а саме.

свідок ОСОБА_9 показала, що до окупації працювала в Чорноморському біосферному заповіднику, дізналася від колег, що в період окупації окупаційною владою керівником Чорноморського біосферного заповіднику було призначено ОСОБА_5 . Крім того, повідомила, що бачила публікації в телеграм каналах , з яких вбачалося, що ОСОБА_5 в період окупації здійснював діяльність на посаді керівника вказаного незаконного органу. Вказала, що вважає, що ОСОБА_5 обійняв добровільно цю посаду ;

свідок ОСОБА_10 показав, що до окупації працював в Чорноморському біосферному заповіднику, адміністративна будівля якого знаходилася в м.Гола Пристань, ОСОБА_5 також працював у цій установі на одній із посад, дізнався від колег, що в період окупації окупаційною владою керівником Чорноморського біосферного заповіднику було призначено ОСОБА_5 ;

свідок ОСОБА_11 показала, що проживала в с.Гладківка Голопристанського району Херсонської області , в період окупації вказаного населеного пункту бачила, що ОСОБА_5 співпрацював з окупантами , після того, як виїхала з окупації з телеграм каналів дізналася, що ОСОБА_5 займає посаду директора в Чорноморському біосферному заповіднику;

свідок ОСОБА_12 показала, що в с.Гладківка Голопристанського району Херсонської області в період окупації, ОСОБА_5 співпрацював з росіянами , їздив на машині з радянською стрічкою, казав, що росіяни гарні люди і вони тут назавжди. Пізніше з соціальних мереж дізналася , що ОСОБА_5 призначений окупаційною владою на посаду директора в Чорноморському біосферному заповіднику;

V. Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 року) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а також характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані стороною захисту.

За викладених підстав суд дійшов до висновку, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 , у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України в об`ємі пред`явленого обвинувачення, надані докази суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України, будь-яких порушень вимог діючого законодавства під час руху кримінального провадження не встановлено.

Під час судового слідства не встановлено обставин, на підтвердження того, що дії обвинуваченого вчинено під фізичним чи психологічним примусом.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_5 , ознака добровільності, суд враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №638/5446/22, провадження №51-4092км23, відповідно до якої зазначено, що в кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Наведені вище докази, зокрема, покази допитаних свідків, публікації в інтернет ресурсах , де зображений ОСОБА_5 , який веде себе вільно , свідчать про невимушеність поведінки ОСОБА_5 , відсутність жодного примусу, та навпаки впевненість у своїх службових можливостях, планування свого майбутнього життя і служби в окупаційних органах влади, а відтак про добровільність його дій.

Суд ставиться критично до доводів захисника, який вказав, що наданий прокурором на підтвердження того, що ОСОБА_5 займав посаду директора в незаконному правоохоронному органі «ГАУ "Черноморский биосферный заповедник» протокол огляду інтернет публікації, не може бути взятий судом до уваги, оскільки судова портретна експертиза по зображенням на цій публікації, де начебто зображений обвинувачений, не проведена, а тому прокурором не доведено , що на цій публікації зображений саме ОСОБА_5 .

Суд зауважує, що не проведення стороною обвинувачення судової портретної експертизи по зображенням наявним в публікації на інтернет ресурсі , що була об`єктом огляду зазначеного вище протоколу огляду, не свідчить про неналежність або недопустимість цього доказу , оскільки даному доказу судом надана оцінка в сукупності з іншими доказами , а саме іншими протоколами огляду інтернет ресурсів , показами допитаних свідків, які вказали , що ОСОБА_5 обійняв посаду в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території та даними з Інтернет-ресурсу "ПРЕДОСТАВЛЕНИЕ СВЕДЕНИЙ ИЗ ЕГРЮЛ/ЕГРИП В ЭЛЕКТРОННОМ ВИДЕ", згідно яких ОСОБА_5 є директором так званого "ГОСУДАРСТВЕННОГО АВТОНОМНОГО УЧРЕЖДЕНИЯ "ЧЕРНОМОРСКИЙ БИОСФЕРНЫЙ ЗАПОВЕДНИК"".

За викладених обставин, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд, оцінивши сукупність зібраних доказів, , що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.7 ст. 111-1 КК України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом у повному обсязі.

VI. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

VІІ. Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він є громадянином України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, сукупність усіх характеризуючих обвинуваченого даних.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим злочину проти основ національної безпеки України в умовах прямої військової агресії проти України, яка посягає на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 , можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_5 , покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років.

Крім того, у зв`язку із встановленим, серед іншого, корисливим мотивом вчинення злочину, спрямованого на одержання ОСОБА_5 стабільних доходів від представників держави- агресора, у зв`язку із зайняттям посади , у так званому «Государственном автономном учреждении «Черноморский биосферный заповедник» необхідно застосувати конфіскацію усього належного обвинуваченому майна.

Підставі для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання - відсутні.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

VIІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду міста Миколаєва від 02.02.2024 року відносно ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 14 (чотирнадцять) років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання даного вироку.

Додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, а також органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, займатися правоохоронною діяльністю та діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг виконується самостійно та обчислюється з моменту відбуття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основного покарання.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається через Херсонський міський суд Херсонської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Також, суд роз`яснює, що якщо апеляційну скаргу буде подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд може поновити строк подання апеляційної скарги за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених статтею 399 цього Кодексу.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копію вироку негайно після судового засідання вручити захиснику та прокурору.

Інформацію про вирок опублікувати в газеті "Урядовий кур`єр" та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст.323 КПК України.

СуддяОСОБА_1