Справа № 461/5254/25
Провадження № 1-кс/461/7105/25
УХВАЛА

Іменем України

27.11.2025 слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.07.2025 у справі №461/5254/25 (провадження №1-кс/461/4716/25), а саме на: мобільний телефон марки «Іphone 15 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з встановленою sim-картою мобільного оператора НОМЕР_3; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.07.2025 накладено арешт на предмети, вилучені 27.06.2025 під час проведення огляду місця події в пункті пропуску «Шегині» Львівської митниці Держмитслужби, а саме на: мобільний телефон марки «Іphone 15 Pro Max», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з встановленою sim-картою мобільного оператора НОМЕР_3; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору, які у кримінальному провадженні №0000189 від 27.06.2025 визнано речовими доказами. Представник стверджує, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на майно, на час розгляду клопотання не існують. Зокрема зазначає, що власникам вилученого майна в межах кримінального провадження №0000189 не було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а відтак останні не мають статусу підозрюваного чи обвинуваченого. Просить клопотання задоволити.

Представник власників майна адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, однак про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000189 від 27.06.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 27.06.2025, на території пункту пропуску «Шегині» Львівської митниці Держмитслужби, під час здійснення митного огляду транспортного засобу марки Mercedes-Benz моделі Sprinter 314 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , під валізами з особистими речима пасажирів та вживаною побутовою технікою, у багажному відділенні автомобіля, з приховуванням від митного контролю, було виявлено порошкоподібну речовину зеленого кольору, загальною вагою брутто 614,5 кг, яка за своїми ознаками схожа на листя Mitragyna Speciosa (Кратом), що являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

28.07.2025 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме в будинку та усіх інших приміщеннях господарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з встановленою sim-картою мобільного оператора НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору.

Постановою слідчого 1 відділення слідчим відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_7 від 28.07.2025 мобільні телефони визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.07.2025 накладено арешт на майно, яке 28.07.2025 було вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , а саме в будинку та усіх інших приміщеннях господарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з встановленою sim-картою мобільного оператора НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору.

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є те, що таке відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, має ознаки зазначені у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, а саме як предмет та засіб вчинення злочину, тобто має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому, з метою їх збереження, підлягають арешту.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Слідчий суддя враховує, що арешт був накладений 30.07.2025, а відтак, вже пройшов достатній час для проведення необхідних слідчих дій із вказаними мобільними телефонами.

Окрім цього, слідчий суддя приймає до уваги, що власникам вилученого майна в межах кримінального провадження №0000189 не було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а відтак останні не мають статусу підозрюваного чи обвинуваченого.

Слідчий суддя зазначає, що доказове значення у даному кримінальному провадженні мають не самі по собі мобільні телефони, як матеріальні носії інформації, а наявна на них інформація та відомості.

Також, будь-яких доказів того, що з моменту накладення арешту слідчим було вчинено будь-які спроби скопіювати інформацію, яка має значення для досудового розслідування та знаходиться на вказаних мобільних телефонах, не надано.

Оцінюючи наявність об`єктивних перешкод, які завадили органу досудового розслідування провести усі необхідні до цього часу дії, слідчий суддя враховує, що жодних таких обставин слідчому судді не наведено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Також, згідно з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24.10.1986, серія А, №108. п.52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Доказів, які б спростовували доводи клопотання представника власників майна та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя зауважує, що будь-який тривалий строк утримання вилученого майна має бути об`єктивно виправданий завданнями кримінального провадження та збалансований з правами та інтересами його власника.

При цьому слідчий суддя враховує, що положеннями ст. 100 КПК України передбачена можливість передання на відповідальне зберігання речових доказів власнику, тому вбачається можливим в подальшому застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, скасувати накладений на нього арешт в частині заборони користування даним майном та передати це майно його власнику на відповідальне зберігання.

Разом з тим, беручи до уваги, що у кримінальному провадженні №0000189 від 27.06.2025 триває досудове розслідування, а вказані у клопотанні мобільні телефони визнано речовими доказами, тому питання щодо скасування арешту майна є передчасним.

Однак, клопотання про скасування арешту майна підлягає до часткового задоволення, в частині скасування заборони користування майном осіб, які не є підозрюваними, а фактично третіми особами.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

клопотання ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про скасування арешту майна задоволити частково.

Скасувати арешт в частині заборони користування, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30.07.2025 у справі №461/5254/25 (провадження №1-кс/461/4716/25), на: мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , з встановленою sim-картою мобільного оператора НОМЕР_6 ; мобільний телефон марки «Samsung» чорного кольору.

Зобов`язати уповноважену особу Управління СБ України у Львівській області, в рамках кримінального провадження №0000189 від 27.06.2025, повернути вищезазначене майно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1