Справа № 385/1954/25
Провадження № 1-кп/385/124/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без технічної фіксації за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні у м. Гайвороні, Голованівського району, Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000017 від 04.03.2025 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мечиславка, Ульяновського району, Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, проходить службу на посаді солдата резерву взводу резерву 15 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), за таких обставин:

27.02.2022 громадянин України ОСОБА_3 , призваний за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до УПУ «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 прийнятий на військову службу та направлений для проходження військової служби під час мобілізації до військової частини НОМЕР_2 ВОС-878033А в АДРЕСА_2 .

Станом на момент вчинення правопорушення, ОСОБА_3 проходив службу на посаді солдата резерву взводу резерву 15 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

З моменту зарахування 27.02.2022 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_3 , відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Однак, солдат ОСОБА_3 , проходячи військову службу на посаді солдата резерву взводу резерву 15 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16, 17, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи батьком малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаючи про зобов`язання, передбачені ст. 150 СК України, ст. ст. 8,12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дітей, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток та утримання дітей і батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання; створюючи належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати їх до самостійного життя та праці, умисно ухилявся від виконання покладених на нього перелічених обов`язків.

Так, згідно рішення Гайворонського районного суду в Кіровоградській області справа №385/1062/23 2/385/377/23 від 12.12.2023 року ОСОБА_3 , повинен сплачувати аліменти на користь колишньої дружини ОСОБА_6 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до повноліття ОСОБА_4 , тобто до 29.12.2032 року. Стягування аліментів розпочато з 26.06.2023 року.

У Гайворонському відділі Державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває на виконанні вказане рішення суду за відкритим виконавчим провадженням № 7354037 від 07.12.2023.

Всупереч зазначених вимог, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про аліментні зобов`язання та попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Гайворонського районного суду, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своїх малолітніх дітей ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), перебуваючи на службі в Збройних Силах України в період з грудня 2023 року по лютий 2025 рік офіційно отримував заробітну плату, а саме: грудень 2023 року 66504,69 грн., січень 2024 року 27422,58 грн., лютий 2024 року 51802,35 грн., березень 2024 року 54216,14 грн. квітень 2024 року 23420,15 грн, грудень 2024 року 8976,63 грн., січень 2025 року 28234,09 грн, лютий 2025 року 11119,04 грн. та березень 2025 року 2763,75 грн.., однак із отриманого доходу, крім, грудня 2023 року (50000 грн) лютого 2024 року (15852,01 грн.) та лютого 2025 року (124,77 грн.) аліментів не виплачував. Крім того, з лютого 2025 року ОСОБА_3 , самовільно залишивши військову частину НОМЕР_1 офіційно не працював та не вживав заходів для офіційного працевлаштування, протягом тривалого часу, працюючи у фізичної особи, маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів, тривалий час не надавав будь-якої допомоги на утримання дітей.

Враховуючи вище зазначене, ОСОБА_3 всупереч зазначених вимог суду будучи належним чином повідомленим про свої обов`язки щодо утримання дитини відповідного віку шляхом щомісячної сплати аліментів, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, належних висновків не зробив та в період з грудня 2023 року по жовтень 2025 рік продовжував відверто ігнорувати встановлені вимоги суду та тим самим допустив злісне ухилення від сплати аліментів, а саме упродовж зазначеного тривалого періоду не сплачував на користь дітей кошти (аліменти) внаслідок чого, станом на листопад 2025 рік, утворилась заборгованість, в сумі 132673 грн. 18 коп., що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Відповідно до ч.2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора надійшло клопотання, в якому зазначається враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглянути кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_7 , надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Законний представник малолітніх потерпілих - ОСОБА_6 , надала письмову заяву, в якій вказує, що вона ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та надає згоду на розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_3 , у спрощеному провадженні, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального проступку встановлені в повному обсязі та їх не оспорюють.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_6 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, доведеною винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, а саме: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 , кримінального проступку - злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), а тому дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальний проступок.

За місцем проживання ОСОБА_3 , характеризується посередньо.

Щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, що, суд визнає, як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відсутні.

При таких обставинах, враховуючи особу ОСОБА_3 , суд вважає, що покарання ОСОБА_3 , повинно бути у виді пробаційного нагляду, оскільки, на думку суду воно буде достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов та речові докази по справі відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 , не обиралась.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним і призначити за ч. 1 ст. 164 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 рік.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України встановити обвинуваченому ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області суд протягом 30 діб після проголошення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_8

Дата документу 03.12.2025