Провадження № 11-сс/811/3261/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 1 вересня 2025 року про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України військовослужбовцем ОСОБА_7 та таку повернуто заявнику. Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що скарга представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, а підстав для його поновлення слідчий суддя за заявою особи не вбачав.

В апеляційній скарзі представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 покликається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки висновки, викладені у такій безпідставні. Зазначає, що слідчий суддя необгрунтовано відмовив у поновленні строку на подання скарги щодо бездіяльності уповноваженої особи ТУ ДБР, так як, військова частина пропустила строк з тих підстав, що не має доступу до ЄРДР, вести листування з посадовими особами ДБР в умовах воєнного стану є неможливим. Разом з тим, 05 листопада 2025 року військова частина НОМЕР_1 із ТУ ДБР отримала відмову у внесенні відомостей до ЄРДР, крім цього, структурні підрозділи військової частини НОМЕР_1 територіально знаходяться на значній відстані один від одного, що також ускладнює контроль за документообігом. Звертає увагу на те, що відповідно до штатного розпису у даній військовій частині є лише одна особа, на яку покладено обов`язки з претензійно-позовної роботи, це помічник командира військової частини, юридична служба відсутня.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 листопада 2025 року, мотивуючи тим, що зазначену ухвалу отримано 22 листопада 2025 року; скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, справу направити до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова для продовження розгляду справи.

Будучи повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, однак, в апеляційній скарзі, просив розгляд такої проводити у відсутності представника військової частини, а тому апеляційний суд вважає можливим розгляд такої проводити за відсутності останнього.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді та приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Аналіз вказаних положень законодавства з урахуванням позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, висловленої «Узагальненнях «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року свідчить про те, що обчислення десятиденного строку для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності беручи до уваги положення ч. 1 ст. 214 КПК, згідно з якою внесення відомостей до ЄРДР здійснюється не пізніше 24 годин після подання заяви, а також положення ч. 5 ст. 115 КПК, відповідно до якої при обчисленні строків днями не береться до уваги той день, від якого починається строк, десятиденний строк для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24-годинного строку для реєстрації відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 листопада 2025 року представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 91 вересня 2025 року про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України військовослужбовцем ОСОБА_7 . Крім того, просив поновити строк на подачу такої скарги, мотивуючи тим, що такий пропущений з поважних причин, так як про оскаржувану бездіяльність військовій частині стало відомо, після отримання 05 листопада 2025 року, відповіді від ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, відповідно до якої відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР.

На думку колегії суддів, повертаючи скаргу представнику військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 слідчий суддя вірно зазначив, що заява військової частини НОМЕР_1 від 1 вересня 2025 року про вчинення кримінального правопорушення із відповідними матеріалами надійшла на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, не пізніше 01 вересня 2025 року, що стверджується відбитком штрих коду №49743зкп-25/л від 01 вересня 2025 року ТУ ДБР у м.Львові на відповідній копії повідомлення, яка долучена скаржником до матеріалів скарги, та вказаної обставини скаржник не оспорює. А відтак 24-годинний строк для реєстрації відомостей закінчився 02 вересня 2025 року, отже, із скаргою скаржник мав право звернутись уже починаючи з 03 вересня 2025 року до 12 вересня 2025 року включно, однак, звернувся лише 12 листопада 2025 року, при цьому, не представив суду доказів про те, що саме особи, які зверталися до ТУ ДБР із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення, а в подальшому, із скаргою до суду у визначений період, були залучені до здійснення відповідних заходів, що унеможливило своєчасне звернення до суду.

Поряд з цим, слідчий суддя зазначив про те, що труднощі в організації належного виконання цивільних обов`язків військовослужбовцями військової частини не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають звернутися до суду із скаргою в межах встановленого законодавством строку на звернення до суду із скаргою. Таким чином, неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб військової частини є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Отже, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя враховуючи те, що заявником не надано доказів того, що всі особи військової частини відповідальні за претензійно-позовну роботу, без покладення обов`язків, залучені по даний час до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в різних областях України, що фізично унеможливило здійснення вчасної діяльності претензійно-позовної роботи та звернення з цією скаргою до суду, прийшов до вірного висновку, що заявлене у даній справі клопотання про поновлення строку є необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо така подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржена ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим відмовляє в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

поновити представнику військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 12 листопада 2025 року, якою відмовлено в задоволенні заяви представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення за повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 1 вересня 2025 року про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України військовослужбовцем ОСОБА_7 та таку повернуто заявнику без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4