Справа №127/7162/17
Провадження №1-кп/127/1062/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 12 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2016 за № 0000341, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мовчани Жмеринського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Жмеринка Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України (далі КК).

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 клопотання свого захисника підтримали та просили його задовольнити. При цьому обвинувачені зазначили, що наслідки такого звільнення їм зрозумілі.

Прокурор проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 285 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною другою статті 285 КПК особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Частиною четвертою статті 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зі змісту частини першої статті 285 КПК випливає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 відповідно до наказу № 25 від 29.04.2011 займав посаду директора приватного підприємства «Вок-Плюс» (далі ПП «Вок-Плюс»), яка віднесена до категорії «керівник». ОСОБА_6 відповідно до статуту підприємства був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, тобто був службовою особою. Також ОСОБА_6 був засновником та кінцевим бенефіціарним власником зазначеного підприємтва.

ОСОБА_5 відповідно до наказу № 5-ос від 03.03.2014 обіймав посаду юриста ПП «Вок-Плюс», одночасно являючись фізичною особою-підприємцем (далі ФОП).

Отже, ОСОБА_6 за пособництва ФОП ОСОБА_5 упродовж вересня грудня 2014 року шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів бюджетними коштами, виділеними на проведення реконструкції системи опалення з встановленням твердопаливних котлів у школах сіл Некрасово, Михайлівка та Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області.

ОСОБА_6 22.09.2014 уклав з відділом освіти Вінницької районної державної адміністрації (далі відділ освіти) в особі начальника ОСОБА_7 договори підряду № 201-3142-17 на суму 300725,15 грн, № 201-3142-18 на суму 310133,25 грн, № 201-3142-19 на суму 293191,50 грн, тобто на загальну суму 904055,90 грн.

Предметом зазначених договорів є виконання робіт з реконструкції котелень з встановленням твердопаливних котлів у зазначених вище школах.

При проведенні реконструкції котелень ОСОБА_6 використав та встановив три твердопаливні котли марки ARS 500-ВМ із заводськими номерами 500-1166-11, 500-1179-12, 500-1163-11 2014 року виробництва, які у подальшому опроцентував у актах приймання виконаних робіт та надав відділу освіти для оплати.

При цьому ОСОБА_6 , маючи на меті привласнити бюджетні кошти, за пособництва ОСОБА_5 шляхом завищення вартості зазначених трьох твердопаливних котлів у листопаді 2014 року придбав їх у приватного підприємства «Коростеньський завод теплотехнічного обладнання» (далі ПП «Коростеньський завод теплотехнічного обладнання») через підконтрольну та пов`язаного з ним ФОП ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_6 , достовірно знаючи про реальну ринкову вартість придбаних ОСОБА_5 у ПП «Коростеньський завод теплотехнічного обладнання» трьох твердопаливних котлів марки ARS 500-ВМ, яка станом на листопад 2014 року становила 393384,03 грн., з метою заволодіння бюджетними коштами придбав їх за завідомо завищеною ціною у ФОП ОСОБА_5 , уклавши з ним договір купівлі-продажу № 17 від 01.10.2014.

Після цього згідно з прибутковими накладними № 01-0000046 та 01-0000047 від 14.11.2014, № 01-0000050 від 01.12.2014 ФОП ОСОБА_5 реалізував зазначені три котли ПП «Вок-Плюс» за ціною 556890 грн.

Надалі ОСОБА_6 встановив три твердопаливні котли марки ARS 500-ВМ, придбані у ФОП ОСОБА_5 за завідомо завищеною ціною, під час проведення робіт з реконструкції системи опалення в школах сіл Некрасово, Михайлівка та Вінницькій Хутори Вінницького району, замовником яких відповідно до договорів підряду є відділу освіти, опроцентувавши в актах приймання виконаних будівельних робіт за листопад та грудень 2014 року вартість одного котла марки ARS 500-ВМ за ціною 185630 грн.

На підставі пред`явлених директором ПП «Вок-Плюс» ОСОБА_6 актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за листопад та грудень 2014 року з казначейського рахунку відділу освіти на банківський рахунок ПП «Вок-Плюс» перераховані бюджетні кошти на загальну суму 835630,55 грн, у тому числі 556890 грн за три твердопаливні котли марки ARS 500-ВМ, придані ПП «Вок-Плюс» у ФОП ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за частиною четвертою статті 191 КК за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у великих розмірах, а обвинуваченого ОСОБА_5 за п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 КК за ознаками пособництва в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у великих розмірах.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 12 КК ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачені у вчиненні тяжкого злочину.

Пунктом 4 частини першої статті 49 КК визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд України у пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в абзаці четвертому пункту 2 Постанови від 23.12.2005 підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

З наданих суду матеріалів убачається, що інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 діяння було вчинене у період з 22.09.2014 по 29.12.2014. Тобто на час розгляду кримінального провадження судом минуло понад десять років з дня вчинення кримінального правопорушення. Отже, підставою для звільнення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є настання певної події, а саме закінчення строків давності на час розгляду кримінального провадження судом.

Вирішуючи питання щодо наявності умов для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності суд враховує таке.

Як вже суд зазначив вище, сторона обвинувачення під час досудового розслідування дійшла до переконання, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною четвертою статті 191 КК, а дії ОСОБА_5 за п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 КК.

Суд вже зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що Верховний Суд (далі ВС) в ухвалі від 13.06.2019 (справа № 322/5602/13-к) зазначив, що застосування положень кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності для суду є обов`язковими. Тобто положення статті 49 КК носять імперативний характер та у разі встановлення судом закінчення цього строку безпідставної відмови у звільненні від відповідальності процесуальним законом не передбачено, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду, наполягаючи на завершенні розгляду пред`явленого обвинувачення винній особі в загальному порядку.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Аналогічний висновок зроблений ВС і у постанові від 29.05.2019 (справа № 287/359/14-к) та постанові від 19.11.2019 (справа № 345/2618/16-к).

У постанові від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23 ВС зазначив, що закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ініціативою і згодою особи, що притягується до відповідальності, не зобов`язує суд констатувати факт вчинення особою кримінально караного діяння.

При цьому у постанові від 19.11.2019 ВС додатково зауважив, що пунктом 1 частини другої статті 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд вже зазначив вище, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 КК особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені частиною першою статті 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у частині першій статті 49 КК строків не вчинила нового кримінального правопорушення.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених частиною першою статті 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Про обов`язок суду вирішити питання про звільнення особи, обвинувачуваної у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності відповідних умов та підстав зазначив ВС і у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

При цьому у постанові від 18.02.2025 у справі № 712/8174/23 ВС зазначив, що закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ініціативою і згодою особи, що притягується до відповідальності, не зобов`язує суд констатувати факт вчинення особою кримінально караного діяння.

Отже, зважаючи на ту обставину, що граничний строк, передбачений пунктом 4 частини першої статті 49 КК сплинув 30.12.2024, обвинувачені проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності не заперечували, інші правові застереження, які б свідчили про неможливість такого звільнення, в судовому засіданні встановлені не були, тому суд дійшов до переконання, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають бути звільнені від кримінальної відповідальності на підставі пункту 4 частини першої статті 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись статтями 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2016 за № 0000341, закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: