Справа № 496/6737/25
Провадження № 1-кс/496/154/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду зі скаргою в якій просив суд скасувати постанову слідчій ОСОБА_5 слідчого відділу ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області від 25.12.2025 року про закриття кримінального провадження №0000229 від 22.07.2025 року за ч.4 ст.186 ККУ на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Свою скаргу заявник мотивував тим, що 25.12.2025 року постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000229 від 22.07.2025 року. Підставою для закриття стало відсутність в діянні складу кримінального правопорушення тобто п.2 ч.1 ст.284 КПК України. 14.01.2026 року у приміщенні ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області заявником було отримано вищезгадану постанову. З постановою слідчого про закриття кримінального провадження № 0000229 від 22.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.186 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України категорично не згоден та вважає її такою, яка порушує вимоги чинного Кримінально процесуального кодексу і такою яка не відповідає матеріалам кримінального провадження, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з зазначеною скаргою.

В судовому засіданні заявник скаргу підтримав та просив задовольнити.

Від слідчої СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 надійшла заява, у якій просила розглянути скаргу у її відсутності, заперечувала проти задоволення скарги, зазначивши про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчою суддею установлено, що СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області з 22.07.2025 проводилось досудове розслідування кримінального провадження за № 0000229 за ч. 4 ст. 186 КК України.

25.12.2025 року слідчим СВ ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , винесена постанова про закриття кримінального провадження.

Згідно з оскаржуваною постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 кримінальне провадження за № 0000229 від 22.07.2025 року закрите, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У своїй постанові про закриття кримінального провадження слідчий вказує, що в ході досудового розслідування не встановлено, що зібрані докази не підтверджують наявність у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умислу на протиправне заволодіння чужим майном. Факт застосування фізичної сили з боку ОСОБА_7 підтверджується, однак він обумовлений особистим конфліктом і не був спрямований на заволодіння майном потерпілого, а матеріали за фактом нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому були направлені до суду в рамках іншого кримінального провадження. Будь які докази протилежного відсутні. У діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки відсутній обов`язковий елемент суб`єктивної сторони умисел на заволодіння чужим майном. У зв`язку з чим, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 184 КПК України кримінальне провадження підлягає закриттю, у разі відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Оцінюючи на предмет законності вказану вище постанову про закриття кримінального провадження, суд враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Так, при дослідженні матеріалів наданих заявником до скарги встановлено, що слідчим вимоги КПК України не дотримані, під час досудового розслідування обставини кримінального правопорушення не з`ясовані в повному обсязі, внаслідок чого рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, без проведення всебічного і повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оскільки під час проведення досудового розслідування слідчий має вжити всі передбачені законом заходи для встановлення події кримінального правопорушення, перевірити всі обставини цього правопорушення, визначити правильну правову кваліфікацію скоєного кримінального правопорушення, і лише після проведення вичерпного переліку слідчих дій, надати кожному з доказів належної оцінки та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого, дізнавача має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1, 2 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 1,2 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, дізнавача, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 284 КПК України, слідчий, прокурор, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-1, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим, дізнавачем відповідної мотивованої постанови.

При винесенні постанови слідчий посилається на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Слідчий суддя відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог ст. 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з наданими скаржником копіями матеріалів кримінального провадження, слідчим було задоволено ряд клопотань скаржника про проведення слідчих дій, зокрема допит свідків, витребування документів, проведення слідчого експерименту, проте інформація про їх проведення відсутня.

Таким чином, під час досудового розслідування слідчий повинен був провести комплекс слідчих дій для з`ясування вищевказаних обставин, однак слідчий у постанові про закриття кримінального провадження жодним чином не мотивував відсутність ознак складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема відсутність умислу.

За загальними правилами, за відсутністю в діянні складу кримінально правопорушення кримінальне провадження закривається тоді, коли в дійсності було вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке потягло за собою шкідливі наслідки, але відсутній один з елементів складу кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлена змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідча суддя наділена лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак слідча суддя не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідчий зобов`язаний провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Отже рішення слідчого про закриття кримінального провадження прийнято передчасно.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що постанову слідчого про закриття кримінального провадження не можна визнати законною та обґрунтованою, слідчий суддя доходить висновку про необхідність задоволення скарги та скасування постанови слідчої про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 215, 303, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Скасувати постанову слідчої слідчого відділу ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.12.2025 року про закриття кримінального провадження №0000229 від 22.07.2025 року за ч. 4 ст. 186 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06.02.2026 року о 16:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1