Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/4158/25

Номер провадження: 1-кп/511/140/26

03.02.2026 року Роздільнянський районнмй суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4 (дистанційно)

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7 (дистанційно)

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області в режимі відеоконференції з ДУ «Одеській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № №0000630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.09.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Градениці Біляївського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.12.2025 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № №0000630 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 09.12.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 06 лютого 2026 року.

Суть клопотання, що розглядається судом.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені судом при обранні запобіжного заходу на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

Клопотання обґрунтовано наступним.

Так, сторона обвинувачення вважає та доводить суду, що в ході досудового розслідування зібрано достатні, вагомі докази для пред`явлення обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - нападу на потерпілого, поєднаним із насильством, з метою заволодіння його чужим майном.

Так положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України, передбачено випадки доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зокрема обставини, що дають достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, є:

- вагомість наявних доказів що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке він може понести покарання тільки у виді позбавлення волі від 8 до 15 років, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від суду, також останній власного нерухомого майна на території Роздільнянського району не має;

- свідки та потерпілий у кримінальному провадженні являються знайомі йому особи і тому він може впливати на них шляхом вмовлення чи погроз;

- обвинувачений ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а саме затягування розгляду справи, оскільки він не працює, власного житла на територію Роздільнянського району не має, що в сукупності може вплинути на невиконання ним обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України;

- у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 не працює, не навчається, у нього не має власного майна, коштів для існування, враховуючи відсутність його міцних соціальних зав`язків та його репутацію, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, є аргументована підозра в існуванні ризику, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, у зв`язку із військовою агресією збройних сил Російської Федерації та впровадженням на території України воєнного стану, відповідно до рішення Верховного головнокомандувача №64/2022, вказані ризики лише збільшились, оскільки повсякденний уклад цивільного способу життя порушений, що лише сприятиме можливим спробам обвинуваченого переховатися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; його перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином ускладненню проведенню процесу, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, у розумні строки, у зв`язку із намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і його належної поведінки.

Позиція учасників кримінального провадження відносно заявленого клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , який перебував в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечував проти клопотання прокурора, просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вважає, що прокурором в повній мірі недоведені ризики на які він посилається.

Захисник просив суд врахувати, що обвинувачений ОСОБА_10 має велику кількість позитивних характеристик, до кримінальної відповідальності не притягувався, має малолітню дитину 2025 року народження.

На підставі викладеного, просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав свого захисника.

Нормативно-правове обгрунтування та висновки суду за результатом розгляду клопотання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Згідно з ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду від 02.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» при розгляді клопотань органів досудового розслідування суд використовує всі наявні документи і матеріали справи, зокрема і судові рішення у формі, в якій вони внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, суд має встановити в першу чергу існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. ст. 187 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (покарання у виді позбавлення волі від 8 до 15 років), офіційно не працевлаштований, джерел доходів для існування його не відомі.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

Так, суд вважає, що ризики, встановленні судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та не відпали та захисником не надано доказів про їх зменшення, або про те що вони перестали існувати.

Суд приймає до уваги посилання захисника щодо наявності у ОСОБА_5 позитивних характеристик та наявність у обвинуваченого малолітньої дитини, однак суд наголошує на тому, що такі обставини не зменшують існування вищенаведених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, з огляду на інші, встановлені судом обставини.

Водночас суд вважає необхідним зазначити, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених диспозицією статті 177 КПК.

При цьому, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено, зокрема, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання обвинуваченим обов`язків.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03 квітня 2026 року (включно), з утриманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, місцезнаходження юридичної особи: Люсторфська дорога, 11, місто Одеса, Одеська область, 65059, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині обрання запобіжного заходу після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду, відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України.

Повний текст виготовлено та підписано суддею 05.02.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1