ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/2533/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/1229/25
Категорія: ч.2 ст.307 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 14 березня 2025 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.307 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_8 змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_7 просить змінити обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який. В обґрунтування своїх вимог захисник зазначив, що вина ОСОБА_8 не є очевидною, останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, жодних підстав для заміни раніше обраного запобіжного заходу на тримання під вартою не було. Зазначив, що прокурор на стадії судового провадження не подавав клопотання про зміну запобіжного заходу, а суд першої інстанції не навів обґрунтування такої заміни. На думку захисника, ОСОБА_8 перебуває під вартою вже 129 днів без належного обґрунтування. Просить змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на раніше визначений запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 148860 грн.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст.5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Аналіз викладеного свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді реального позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

За змістом п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку, суд зобов`язаний прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і запобіжний захід, до набрання вироком законної сили.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Київського районного суду м.Харкова від 24 березня 2025 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили, що узгоджується із вимогами п.2 ч.4 ст.374, ч.1 ст.115 КПК України та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

За змістом клопотання стороною захисту не наведено виняткових обставин, які б свідчили про необхідність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою до набрання вироком законної сили.

Посилання захисника ОСОБА_7 на належне виконання ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків під час застосування запобіжного заходу у вигляді застави не є винятковими обставинами у розумінні ч.3 ст.377 КПК України та не свідчать про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Такі доводи мають загальний характер та не спростовують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили.

Що стосується доводів захисника про те, що прокурор під час судового розгляду не звертався із клопотанням про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою, то ці доводи є безпідставними, оскільки згідно з вимогами п.1 ч.4 ст.374 КПК України, суд при постановленні обвинувального вироку зобов`язаний самостійно вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, визначити запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Наявність чи відсутність відповідного клопотання не обмежує повноважень суду у вирішенні цього питання.

На даний час апеляційне провадження щодо перегляду оскаржуваного вироку, не закінчено, встановлені на даному етапі апеляційного розгляду обставини свідчать про наявність ризиків, що обвинувачений може вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду, уникнення відбування призначеного покарання.

За таких обставин, застосований вироком суду запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає зазначеним у ст.177 КПК України меті і підставам його обрання та передбаченим ст.178 КПК України обставинам, які повинні бути враховані при його застосуванні, а будь-яких виняткових обставин, для зміни запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Керуючись ст.ст.331, 377, 405 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: