Справа №712/942/26
Провадження №1-кс/712/537/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Черкаси клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Черкаській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000139 від 22.05.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

До Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ в Черкаській області капітана юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000139 від 22.05.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000139 від 22.05.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Згідно із матеріалами кримінального провадження житель Черкаської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у м. Черкаси, на особисті сторінці під назвою « ОСОБА_6 » в соціальній мережі «Facebook» 23.10.2023 здійснив поширення матеріалів, у вигляді відеоролику, у якому міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Також, в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000139 від 22.05.2025 встановлено, що житель Черкаської області ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Черкаси, на особисті сторінці під назвою « ОСОБА_6 » в соціальній мережі «Facebook» 22.10.2024 повторно здійснив поширення матеріалів, а саме відеоролику, яке згідно із висновком експерта № СЕ25-11/Л/7 від 02.10.2025 містить ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році; 29.04.2025 повторно здійснив поширення матеріалів, а саме відеоролику, яке згідно із висновком експерта № СЕ25-11/Л/7 від 02.10.2025 містить ознаки виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році та виправдовування тимчасової окупації частини території України; 16.05.2025 повторно здійснив поширення матеріалів, а саме відеоролику, яке згідно із висновком експерта № СЕ25-11/Л/7 від 02.10.2025 містить ознаки заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

19.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено набуття ОСОБА_5 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, земельна ділянка, кадастровий номер: :01:001:1770, площа 0,061 га, тип речового права: право власності, цільове призначення: для ведення індивідуального садівництва.

Згідно з ч. 2 ст. 436-2 КК України виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з ч. 3 ст. 436-2 КК України дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, або вчинені повторно, або організованою групою, або з використанням засобів масової інформації - караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

За вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, в яких підозрюється ОСОБА_5 , передбачене додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Враховуючи викладене, арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 необхідний для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У судове засідання слідчий та прокурор не прибули, слідчий подав заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності, клопотання підтримав у повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки розглядається клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, з метою забезпечення арешту майна розгляд клопотання здійснюється без повідомлення підозрюваного.

Вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя зазначає про таке.

З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000139 від 22.05.2025 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

19.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Санкції статті, які інкримінуються ОСОБА_5 , а саме: ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України передбачають вид покарання у вигляді конфіскації майна.

У зв`язку із цим, орган досудового розслідування, який проводить слідство у кримінальному провадженні, зобов`язаний вжити заходів для забезпечення виконання вироку суду в частині конфіскації майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено набуття ОСОБА_5 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, земельна ділянка, кадастровий номер: :01:001:1770, площа 0,061 га, тип речового права: право власності, цільове призначення: для ведення індивідуального садівництва

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями частини п`ятої ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (SporrongandLonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що метою накладення арешту на вказане майно, є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення доведено, що вищезазначене майно належить підозрюваному, а санкція статті в якій підозрюється останній, передбачає зокрема покарання у виді конфіскації майна, а тому з метою збереження майна для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а також дієвості кримінального провадження, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, на думку слідчого судді, на вказане майно необхідно накласти арешт із встановленням заборони відчужувати та розпорядження ним, оскільки незастосування вказаного заходу, на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин і характеру розслідуваного кримінального правопорушення, може призвести до відчуження вказаного майна, а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 132, 167, 170-173, 309, 370, 372, 375 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000139 від 22.05.2025 на майно підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 249, земельна ділянка, кадастровий номер: :01:001:1770, площа 0,061 га, тип речового права: право власності, цільове призначення: для ведення індивідуального садівництва.

Заборонити розпоряджатися (в тому числі, але не виключно), продавати і дарувати, міняти, іншим способом відчужувати майно підозрюваного ОСОБА_5 , передавати його під заставу або управління.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_1