справа № 164/1232/23
п/с 1-кп/164/36/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року. Селище Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Маневичі клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та клопотання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про зміну запобіжних заходів у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000066 від 19 травня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурором у судовому засіданні подані клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 . Указані клопотання вмотивовані тим, що обвинувачені, діючи в складі злочинної організації, створеної в період з 21 грудня по 28 грудня 2022 року та яка під керівництвом ОСОБА_7 функціонувала до 2 березня 2023 року, організували механізм надходження в ДУ «Маневицька ВК №42» наркотичного засобу, про що було задокументовано на досудовому розслідуванні шість таких епізодів. Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожен зокрема, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років із конфіскацією майна, а тому існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, і відносно обвинувачених необхідно продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки лише вказаний запобіжний захід зможе забезпечити їх належну процесуальну поведінку. Зазначив, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, особистого зобов`язання не може бути застосовано, так як обвинувачуються у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, що дає підстави вважати про можливе невиконання ними обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав із наведених у ньому підстав, просив задовольнити. Зазначив, що ризики, вказані у клопотанні, передбачені ст. 177 КПК України існують і на цій стадії розгляду провадження, а тому інші запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник наполягали на зміні запобіжного заходу на домашній арешт або визначення розміру застави, оскільки має батька похилого віку, який потребує стороннього догляду і який через поганий стан здоров`я не може надати його мама. На утриманні сестри перебувають неповнолітні діти, яких вона виховує сама, а тому також не може здійснювати догляд за батьком. Вважає, що такою особою може бути він, за що буде отримувати відповідні соціальні виплати та, відповідно, матиме офіційний дохід, виконуватиме соціально корисні обов`язки, що підтвердить його соціальний зв`язок, постійне місце проживання та зменшить ризики, передбачені КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_11 в межах розгляду клопотання прокурора подали клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на такий, що не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, а саме домашній арешт у певний період доби або особисте зобов`язання, врахувавши тяжкий стан здоров`я матері обвинуваченого. Зазначили, що ОСОБА_15 прикута до ліжка та потребує стороннього догляду, який може здійснювати лише обвинувачений. Грошові кошти, які планувалися внести як заставу вимушено були спрямовані на лікування матері, що тягне великі витрати, а тому вказані обставини, на їх думку, свідчать не про ухилення від процесуальних обов`язків, а про гостру життєву необхідність, пов`язану із порятунком життя та здоров`ям близької людини.

Обвинувачені та їх захисники, кожен зокрема, заперечили щодо задоволення клопотань прокурора, вважають їх необґрунтованими, а ризики, вказані у клопотаннях надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Клопотання про зміну запобіжного заходу підтримали та просили задовольнити.

З`ясувавши думку учасників судового провадження відносно кожного зокрема клопотання, проаналізувавши обставини справи, суд приходить наступного висновку.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинувачених ОСОБА_5 ,, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під вартою, приходить висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України, оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права останніх перебувати на волі.

Суд, врахувавши обставини, передбачені ст.178 КПК України, приймає рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо кожного із вказаних обвинувачених на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги також дані про обвинувачених ОСОБА_5 ,, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , кожного зокрема, зокрема те, що вони неодноразово притягувалися до кримінальної власності, у тому числі за злочини проти власності, офіційних доходів не отримували, жодних активних дій, на які покликаються як на підставу для зміни запобіжного заходу такі як оформлення по догляду за родичами, що потребують стороннього догляду, офіційного працевлаштування, до затримання не вчиняли.

Тому відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на цьому етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тому суд вважає, що продовження строку тримання під вартою не суперечитиме вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, на що покликається захисник ОСОБА_12 , оскільки відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Наведені прокурором у клопотанні ризики є дійсними на момент проведення судового засідання, триваючими та такими, що виключають на цей час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який також з огляду на стадію судового розгляду дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, оперативне дослідження яких унеможливлюється через процесуальну поведінку обвинувачених, спрямовану, на думку суду, затягуванню розгляду провадження, зокрема клопотань прокурора про продовження запобіжних заходів.

Суд приходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Крім того, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою судом не вирішується питання про визнання винуватим чи виправдування обвинувачених, а лише оцінюються ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 ст. 177 КПК України та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі і з врахуванням інших альтернативних запобіжних заходів.

Із приводу клопотань обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а також їх захисників щодо зміни запобіжного заходу, то суд приймає до уваги, що оцінка таким клопотанням вже була надана судовими рішеннями і нових обставин, які б слугували доказом зменшення ризиків, визначених у частині 1 ст. 177 КПК України щодо обвинувачених стороною захисту не надано та судом не встановлено.

Також суд учергове звертає увагу сторону захисту на те, що суд зобов`язаний створити рівні умови для надання сторонами доказів, а не створити умови для отримання сторонами нових доказів для підтвердження своєї позиції під час розгляду кримінального провадження, а тому клопотання про зміну запобіжних заходів задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 178, 183 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів до 12 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на шістдесят днів до 12 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на шістдесят днів до 12 квітня 2026 року включно, без визначення застави.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строком на шістдесят днів до 12 квітня 2026 року включно.

Залишити ОСОБА_4 визначені ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 23 жовтня 2025 року відповідні процесуальні обов`язки та розмір застави.

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_11 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1