У Х В А Л А

06.02.2026 с-ще Літин

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

провівши в режимі відеоконференції в залі суду с-щі Літині судове засідання з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000257 від 27.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває зазначений обвинувальний акт.

05.02.2026 захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 повторно на електронну адресу суду подано клопотання про виклик та допит у якості свідка заявника в межах кримінального провадження - ОСОБА_8 , хоча у минулому судовому засіданні судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання із посиланням на ч.2 ст. 65 КПК України, оскільки останній був представником потерпілого та адвокатом (а.с. 57 том 1).

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення даного клопотання, зазначивши, що підстави для його задоволення відсутні. Крім того, повноваження ОСОБА_8 на даний час не встановлені, а також наразі він є військовослужбовцем.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що йому не відомо, якими саме повноваженнями володів ОСОБА_8 , припустивши, що той діяв виключно, як адвокат. Разом із тим звернув увагу на те, що відповідно до ст. 315 КПК України питання щодо заявлення свідків та їх допиту мало бути вирішено раніше, зокрема у підготовчому провадженні. Однак це питання не було озвучено, незважаючи на те, що заява була підписана ОСОБА_8 , і сторони володіли відповідною інформацією. Разом з тим представник потерпілого зазначив, що на момент подання заяви ОСОБА_8 діяв лише як представник, а не як самостійний учасник провадження. На його думку, подання такого клопотання спрямоване на затягування розгляду справи шляхом виклику осіб, які фактично не проживають за відомими адресами. У зв`язку з цим він заперечив проти задоволення клопотання та підтримав позицію прокурора.

Судом ухвалено відмовити у допиті ОСОБА_8 у якості свідка з підстав того, що зазначена особа не може бути допитана, як свідок, а подане клопотання є повторним, у зв`язку з чим суд повторно відмовляє у його задоволенні.

Одночасно під час судового засідання 06.02.2026 працівником канцелярії суду було передано заяву захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_3 .. Заява про відвід мотивована тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України (на переконання захисника) наявні обгрунтовані сумніви в його неупередженості, зокрема системною бездіяльністю прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей до ЄРДР за повідомленнями свідків про ознаки вчинення кримінальних правопорушень під час судових засідань у справі №137/1232/21 (ст. 175, 366, 367 КК України), а також відмовою від допиту заявника ОСОБА_8 , що, на думку захисту, свідчить про вибіркове застосування закону, спрямованість процесуальної позиції виключно проти обвинуваченого ОСОБА_9 та порушення вимог ст. 214 КПК України, у зв`язку з чим заявлено про відвід прокурора на підставі ст. 77, 80 КПК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 підтримали заяву про відвід.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заяви про відвід прокурора, зазначивши, що сторона захисту намагається затягнути розгляд справи, яка перебуває на завершальній стадії. Він наголосив, що обвинувачений не звертався із заявами про вчинення злочину щодо невиплати заробітної плати та не вирішував це питання в цивільному порядку, а через значний проміжок часу безпідставно покладає відповідальність на прокурора. Крім того, відповідно до ст. 80 КПК України, обставини, на які посилається захист, були відомі задовго до початку судового розгляду, однак заяви про відвід прокурора у підготовчому засіданні не заявлялися. Представник потерпілого зазначив, що не вбачає жодних ознак упередженості прокурора, оскільки свідки були допитані, прокурор не перешкоджав дослідженню доказів, а заявлені доводи є надуманими та спрямованими виключно на затягування розгляду справи, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні заяви про відвід.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення заяви про відвід, зазначивши, що з початку судового розгляду вже неодноразово розглядалися заяви про відвід, у тому числі головуючому судді, які були вирішені, а провадження перебуває на стадії завершення, у зв`язку з чим подання чергової заяви є способом затягування процесу. Він звернув увагу, що обвинувачений ОСОБА_10 не звертався із заявами про вчинення злочину щодо невиплати заробітної плати, не ініціював її стягнення та протягом майже шести років після звільнення не подавав жодних звернень до правоохоронних органів. Так само заяви про вчинення злочинів, на які посилається сторона захисту, не подавалися ні до поліції, ні до органів прокуратури, а тому безпідставним є покладення відповідальності на прокурора за їх відсутність. Щодо показань свідка ОСОБА_11 про фіктивну діяльність підприємства, прокурор зазначив, що свідок був формальним директором, але господарську діяльність не здійснював, а саме підприємство було зареєстроване в Києві та Маріуполі. Тому рекомендував звертатись за територіальним принципом із заявою про кримінальне правопорушення. Прокурор вказав, що заява про відвід має характер безпідставних обвинувачень в упередженості та спрямована виключно на затягування судового розгляду. У свою чергу прокурор вважає, що він здійснює діяльність зберігаючи безсторонність і діючи з метою встановлення об`єктивної істини. Просив відмовити у задоволенні заяви про відвід.

Дослідивши заяву про відвід прокурора, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обгрунтовані сумніви в його неупередженості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_6 не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які б об`єктивно підтверджували наявність підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурора ОСОБА_3 .

Доводи захисника грунтуються виключно на припущеннях та власній оцінці процесуальної поведінки прокурора і не містять жодних фактичних даних, які б свідчили про його особисту зацікавленість у результатах кримінального провадження або про існування обставин, що можуть викликати обгрунтовані сумніви в його неупередженості.

Сам по собі факт незгоди сторони захисту з процесуальними рішеннями чи діями прокурора, а також твердження про його бездіяльність, не є достатньою та передбаченою законом підставою для відводу.

За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим підстав для задоволення заяви про відвід прокурора не вбачається.

Керуючись ст. ст. 77, 369-372, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 , про відвід прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_1