Справа № 165/1837/24
Провадження № 1-кп/165/181/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 грудня 2025 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у званні «солдат» 27 березня 2024 року, близько 22 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 7 по вул. Левка Лук`яненка у м. Нововолинськ, Володимирського району, Волинської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту з раніше знайомою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , умисно наніс один удар дерев`яною палицею по мізинцю лівої кисті та два удари кулаком правої руки в обличчя потерпілої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді гематоми на нижній повіці лівого ока та в виличній ділянці, крововиливу в білочну оболонку лівого очного яблука в ділянці зовнішнього кута та крововиливу в слизову оболонку нижньої губи зліва, краєвого оскола 33 зуба, забиття м`яких тканин V пальця лівої кисті у вигляді припухлості та синюшності, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, суду показав, що
він 27 березня 2024 року, близько 22 год. 00 хв. по вул. Левка Лук`яненка у м. Нововолинськ, Володимирського району, Волинської області, під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_6 умисно наніс останній один удар дерев`яною палицею по руці та два удари кулаком в обличчя. У вчиненому розкаюється.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, а також дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого останній обвинувачується знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів.
Вирішуючи питання про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд враховує позицію ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформульованим в рішенні «Коробов проти України», 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні «Авшар проти Туреччини», де зазначено, що таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими та кладе в основу обвинувального вироку.
Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується доведена в судовому засіданні повністю, а його умисні дії, які виразилися у заподіянні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує дані про його особу, який є не судимим та вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.м.п. 43-44), має постійне місце проживання (а.м.п. 37-39), не перебуває на обліку в лікаря-психіатра та нарколога (а.м.п. 44), посередньо характеризується за місцем проживання та служби (а.м.п. 42, 45-49), а також приймаючи до уваги пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді штрафу, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч. 9 статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 , ч. 15 ст. 615 КПК України суд,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят)грн.
Речові докази предмет схожий на дерев`яну палицю (биту) довжиною біля 50 см., яку було поміщено в поліетиленовий пакет, який обмотано скотчем та прикріплено бирку з відповідними написами, який передано на зберігання в кімнату речових доказів ВП № 1 м. Нововолинськ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області - знищити, скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 08.04.2024р.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1