Номер провадження: 11-кп/813/1716/25
Справа № 523/6776/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Пересипського районного суду м. Одеси від 24 березня 2025 року в рамках кримінального провадження №0002283, внесеного до ЄРДР від 22 червня 2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балти, Подільського р-ну, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, утримуючого три неповнолітні дитини, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років і 6 (шість) місяців, із конфіскацією належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період часу з 09 липня 2019 року до 11 липня 2021 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Застосувано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби, за адресою: АДРЕСА_2 .

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати, ОСОБА_8 доставити до установи відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня його фактичного поміщення до установи відбування покарання, з урахуванням зарахованого в порядку ч.5 ст.72 КК України строку його попереднього ув`язнення.

Оскаржуваним вироком встановлено, що близько 16 години 00 хвилин, 07 травня 2019 року ОСОБА_8 , перебуваючи разом із знайомим йому Особою №1 біля буд.№86 по вул. Героїв оборони Одеси в м. Одесі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та прямим умислом, спрямованим на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнає нападу, підійшли до раніше незнайомого ним ОСОБА_9 , майно якого визначили предметом злочинного посягання, після чого Особа №1 приставила до живота останнього розкладний металевий ніж, погрозу застосування якого потерпілий сприйняв як реальну. Обидва нападника, придушуючи таким чином волю ОСОБА_9 , перевірили вміст кишень верхнього одягу останнього, відібрали належні тому: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5», в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , вартістю 9000 грн; з сім карткою № НОМЕР_2 , вартістю 50 грн; з картою пам`яті, 32 Гб, вартістю 359 грн; які знаходилися в чохлі чорного кольору, вартістю 295 грн; навушники «AirPods», білого кольору, вартістю 700 грн; а також грошові кошти в сумі 270 грн; а всього майно та кошти, на загальну суму 11274 грн, якими розпорядилися на власний розсуд

Зазначені дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу в які стверджує, що оскаржуваний вирок необхідно скасувати та закрити кримінальне провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор у судовому засіданні долучив до матеріалів судової справи ксерокопії документів належним чином незавірені, які не є оригіналами, а тому вони не можуть бути допустимими доказами факту чи обставин, що встановлюється під час судового розгляду.

На підставі наведеного захисник просить вирок скасувати, визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що він вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, та закрити провадження у справі.

Від прокурора Суворовської окружної прокуратури ОСОБА_10 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника, в яких останній вважає її необґрунтованою та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок без змін, оскільки будь-яких заперечень щодо долучення до матеріалів справи завірених копій процесуальних документів, а також вимог щодо необхідності надання оригіналів під час судового розгляду захисником не висувались.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_8 про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, а саме: судові повістки були направлені на адресу місця проживання обвинуваченого ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ) органами поштового зв`язку та неодноразово були повернуті на адресу суду з відмітками про неможливість їх вручення у зв`язку з відсутністю адресата (а.с. 157,160-161, 180-183 т. 4). Крім того, захисник ОСОБА_11 повідомив, що відомі йому засоби зв`язку обвинуваченого ОСОБА_8 вимкнені, жодної інформації про місце перебування останнього йому невідомо.

Вислухавши думку прокурора, яка вважала за можливим проводити розгляд справи за відсутності обвинуваченого, та захисника, який вважав розгляд без участі обвинуваченого неможливим, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи у відповідності до положень ч. 8 ст. 135 КПК України, для повідомлення останнього про призначення судового засідання в апеляційному суді.

Потерпілий про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином та не повідомив про поважні причини свого неприбуття, з клопотанням про відкладання судового засідання не звертався (а.с.177, 179 т.4).

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін.

В судовому засіданні захисник просив задовольнити його скаргу, а вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 виправдати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, ч. 1 ст. 9КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людиин і основоположних свобод» (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді кримінального провадження по суті судом першої інстанції були всебічно, повно та об`єктивно з`ясовані та досліджені всі обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст. 91 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками, як: напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, узгоджені між собою та не містять протиріч.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд першої інстанції провів всебічне, повне й неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосередньо перевірив при судовому розгляді наявні у кримінальному провадженні докази, допитав обвинуваченого, потерпілого, свідків, перевірив письмові докази, яким дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Як вбачається із змісту оскаржуваного вироку, допитаний у судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненому не визнав та показав, що у вищезазначені дату, час і місці він випадково опинився у вузькому місці між будинками, де під примусом раніше незнайомої йому Особи №1 (також ромської національності), залишався статистом - очевидцем того, яка останній, погрожуючи потерпілому якимось блискучим предметом, відібрав у цього парубка якісь речі. ОСОБА_8 категорично заперечив як попередню домовленість, так і будь - яку власну спільну участь у нападі на ОСОБА_9 та отримання майна останнього, а також пояснив, що сам настільки злякався побаченого, що справив природню потребу у нижній одяг.

При цьому, мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, суд 1-ої інстанції послався у вироку на досліджені ним докази, а саме на:

- покази потерпілого ОСОБА_9 , який в суді показав, що декілька років тому, в районі вул. Героїв оборони Одеси, в м. Одесі, його та колишнього однокурсника ОСОБА_12 перестріли двоє раніше незнайомих парубків ромської зовнішності, одним із яких був присутній в суді обвинувачений ОСОБА_8 , де між ними виник конфлікт з приводу відсутності у потерпілого цигарок. ОСОБА_12 злякався незнайомців та втік з місця події, залишивши потерпілого на самоті. Одночасно один із нападників схопив потерпілого за руку та став таким чином його утримувати, а інший побіг за ОСОБА_12 , безрезультатно намагаючись того догнати. В подальшому другий нападник повернувся, підійшов до потерпілого, дістав із кишені металевий ніж та приставив його лезом до його живота, погрозу застосування якого ОСОБА_9 сприйняв як реальну. Інший нападник, продовжуючи тримати його за руку, перевірив вміст кишень одягу потерпілого, звідки витягнув мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5», навушники та гроші, точну суму яких ОСОБА_9 вже не пам`ятає через сплив часу, які залишилися у цих незнайомців. Після зазначеного один із нападників наказав потерпілому бігти з місця події, що той і зробив. ОСОБА_9 також показав, що під час досудового розслідування він впевнено впізнав обох нападників, а також настояв на тому, що ці дві особи діяли в момент нападу сумісно та узгоджено;

- покази свідка ОСОБА_12 , який в суді показав, що у вищезазначені дату, час і місці на його і ОСОБА_9 шляху, за 10-15 м, виявився чоловік із ножом в руці, якого свідок дуже злякався, через що втік з місця події, чим залишив потерпілого на самоті. Через 4 хвилини до будинку за місцем проживання свідка прибіг схвильований ОСОБА_9 , з претензією про його залишення, а також повідомив, що також утік від декількох осіб і треба негайно викликати поліцію та ув`язнити нападників;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 07 травня 2019 року. ОСОБА_13 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (ст.383 КК України), просить Відділ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області вжити заходи правового характеру до невідомих йому чоловіків, які в період часу з 16 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин цієї ж доби, перебуваючи біля буд.№86 по вул. Героїв оборони Одеси в м. Одесі, погрожуючи ножом, відібрали у його сина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5», в корпусі чорного кольору, імей: НОМЕР_1 , з сім карткою № НОМЕР_2 , навушники «AirPods», а також грошові кошти в сумі 270 грн (т.3 а.с.149-151);

- проведений в період часу з 17 години 00 хвилини до 17 години 30 хвилин 07 травня 2019 року огляд місця події місце вчинення розбійного нападу - ділянка місцевості з тильної сторони будівлі магазину «Інсайд», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Героїв оборони Одеси, буд.№86 (т.3 а.с.152);

- фотографічне зображення коробки від відібраного мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S5», з маркувального аркушу на якій вбачається, що цей мобільний пристрій має імей: НОМЕР_1 , надана потерпілим (т.3 а.с.157);

- оптичний носій із відеозаписом з камери зовнішнього спостереження, встановленої на фасаді буд.№96, по пр-кту Добровольського (в даний час Князі Володимира Великого) в м. Одесі (т.3 а.с.166-167), наданий директором ТОВ «Спорт-платформа» ОСОБА_14 ;

- постанову про долучення до провадження вищезазначеного відеозапису в якості речового доказу (т.1 а.с.169);

- безпосереднє відтворення копії відеозапису в суді, з якого встановлено, що в період часу з 16 години 15 хвилин 26 секунд до 16 години 16 хвилин 06 секунд 07 травня 2019 року повз буд.№96, по пр-кту Добровольського, в м. Одесі, проходять ОСОБА_9 з ОСОБА_12 , яких із-заду наздоганяють два невстановлених чоловіка, після чого ОСОБА_12 пробіг поодинці у зворотному напрямку (т.3 а.с.167);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 16 травня 2019 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 , в присутності законного представника та понятих, за формою очей, губ, загальними рисами обличчя та кольором волосся впізнав ОСОБА_8 , як чоловіка, який разом з іншим чоловіком відібрав у нього майно (т.3 а.с.171-173);

- письмову заяву від 21 травня 2019 року свідка ОСОБА_15 , який добровільно видав слідчому придбаний на радіоринку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5», з імей: НОМЕР_1 (т.3 а.с.207);

- протокол огляду предмету від 24 травня 2019 року, виданий свідком ОСОБА_16 мобільний пристрій є телефоном марки «Samsung Galaxy S5», з імей: НОМЕР_1 (т.3 а.с.208);

- постанову слідчого від 24 травня 2019 року про долучення, виданого свідком ОСОБА_16 , мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S5», з імей: НОМЕР_1 , до провадження в якості речового доказу (т.3 а.с.209-211);

- товарний чек від СПД ОСОБА_17 №РК-0039608 (т.3 а.с.239-240), наданий слідчому законним представником потерпілого ОСОБА_18 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 21 травня 2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_19 , в присутності понятих, за формою очей, губ, загальними рисами обличчя та кольором волосся впізнав Особу №1, як чоловіка, у якого 07 травня 2019 року придбав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S5», в корпусі чорного кольору (т.3 а.с.174-176);

- протокол затримання від 21 травня 2019 року підозрюваного Особу №1, при особистому обшуці у якого вилучено, зокрема, розкладний ніж з рукояткою білого кольору (т.3 а.с.181-185);

-протокол огляду предметів від 21 травня 2019 року, згідно якого вилучений у Особи №1 складний металевий ніж, довжиною 17,5 см, складається із руків`я, виготовленого із полімерного матеріалу білого кольору та леза. Лезо має довжину 7,1 см, ширину 22 мм, товщину 2,4 мм, а також маркувальне позначення на п`янкі клинка з правої сторони із зображенням птаха та написом «Flying Falcon». На момент огляду ніж має сліди зносу, фіксується у розкритому стані за допомогою пружної пластини у верхній частині руків`я, відноситься до туристичних ножів (т.3 а.с.194);

- протокол пред`явлення речей для впізнання від 22 травня 2019 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 , в присутності законного представника та понятих, за зовнішнім виглядом, розміром та кольором руків`я впізнав металевий ніж з маркувальним написом «Flying Falcon», як знаряддя, застосуванням якого йому погрожував Особа №1 (т.3 а.с.195-196);

- постанову слідчого від 22 травня 2019 року про долучення вилученого у Особи №1 ножа до провадження в якості речового доказу (т.3 а.с.197-198).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, за результатами дослідження та оцінки вищезазначених доказів, дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в ході судового розгляду та кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що докази у провадженні є недопустимими через недотримання положень ст. 99 КПК колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Дублікат документа (документ, виготовлений таким самим способом, як і його оригінал), а також копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах, виготовлені слідчим, прокурором із залученням спеціаліста, визнаються судом як оригінал документа.

У постанові ККС ВС від 15 січня 2021 року у справі № 161/5306/16-к зазначено, що терміни «копія» і «дублікат» не є синонімами (провадження № 51-3498км19). Верховний Суд, посилаючись на «Національний стандарт України. Діловодство й архівна справа. Терміни та визначення понять. (ДСТУ 2732:2004)», вказав, що копія це документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках деяких його зовнішніх ознак, тоді як дублікат - повторно оформлений службовий документ для використовування, замість втраченого чи пошкодженого оригіналу, що має таку саму юридичну силу.

Діючим КПК України не регламентована процедура посвідчення копій. Разом з тим, їх достовірність може бути перевірена під час судового розгляду.

Згідно з положеннями ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, передбаченому цим Кодексом. В даному випадку, відсутність на копіях дати, посади та прізвища службової особи на копіях документів, не свідчить про порушення порядку їх одержання, не спотворює зміст зафіксованих на них даних, а тому саме по собі не може бути підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Як убачається з матеріалів справи, стороною обвинувачення загалом подавалися оригінали протоколів слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, а ті з них, які були подані в копіях, завірені підписом службової особи та гербовою печаткою Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Апеляційний суд погоджується з відповідями місцевого суду у частині відхилення доводів сторони захисту про наявні у провадженні копії документів, які не є оригіналами і не були засвідчені у передбачений законом спосіб, однак були досліджені у встановленому законом порядку, їх достовірність не спростована, перешкод для реалізації прав і свобод ОСОБА_8 не виявлено. Клопотання про повторне дослідження у суді апеляційної інстанції інших окремих документів в порядку ст. 94 КПК учасниками провадження не подавалися.

Таким чином, відсутність на копіях дати, посади та прізвища службової особи, не вплинула на законність та обгрунтованість висновків суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів дійшла висновку, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 стандарт доведення винуватості «поза розумним сумнівом» дотримано, адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні судом 1-ої інстанції, можливо дійти висновку про те, що встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України вчинений і обвинувачений є винним у його вчинені.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування, апеляційним судом при вивченні матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції при призначені міри покарання враховані всі вимоги кримінального закону та положень судової практики: ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, даних про особи обвинуваченого, а також конкретні обставини справи.

За вказаних вище підстав, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та підстав для пом`якшення покарання не вбачає.

Колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість ухваленого вироку, та які є підставою для його скасування, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим оскаржений вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 24, 370, 404, 405, 407-409, 413, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Пересипського районного суду м. Одеси від 24 березня 2025 року в рамках кримінального провадження №0002283, внесеного до ЄРДР від 22 червня 2019 року, відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4