Справа № 488/1914/25
У Х В А Л А

07.01.2026 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, такі як, можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування і суду, скоєння нового злочину чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 , не зменшилися.

Захисник обвинуваченого, якого обвинувачений підтримав, посилаючись на те, що розгляд справи майже завершено, тому на даний час ризики, зазначені прокурором, відпали, і взагалі прокурором недоведені, обвинувачений має місці соціальні зв`язки та не має наміру переховуватись від суду, просив у клопотанні прокурора відмовити, обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити визначений судом розмір застави , який буде помірний для обвинуваченого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, судом встановлено, що:

ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, а отже, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватись від суду.

До того ж, обвинувачений не є мешканцем міста Миколаєва, не має постійного місця роботи та легального джерела прибутку. Зазначене свідчить про відсутність у ОСОБА_6 чинників, які б утримували його від вчинення спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Наявність родини та малолітньої дитини, яка має специфічний розлад психологічного розвитку, не є тими визначальними обставинами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і суттєво не впливає на існуючі ризики.

Репутація обвинуваченого, який не має легального джерела прибутку, офіційно не працевлаштований, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2025 року визнаний винним за ч.1 ст.309 КК України з призначенням покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду, і через відносно короткий проміжок часу після притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин, знову обвинуваченому повідомлено про підозру за особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин, що свідче на доведеність ризику вчинення ОСОБА_6 аналогічних кримінальних правопорушень у разі незастосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі встановлених фактичних обставин, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

З огляду на наведене, доводи захисника та обвинуваченого, на переконання суду, не можуть свідчити про відсутність ризиків здійснення ОСОБА_6 вищевказаних дій у випадку застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо посилання захисника обвинуваченого на недоведеність ризиків, то слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій такої особи та/чи вчинення іншого злочину, а не обов`язкове настання цих подій.

Враховуючи, що судовий розгляд до спливу терміну тримання обвинуваченого під вартою не завершений, а, принаймні, ризикі, зазначені прокурором, продовжують мати місце дотепер, суд погоджується із доводами клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обох випадках, оцінюючи баланс між правом особи на свободу та суспільні інтереси безпеки, суд схиляється до думки, що саме суспільні інтереси безпеки з урахуванням особливої тяжкості інкримінованого правопорушення, репутації обвинуваченого та наявних ризиків мають пріоритет.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд вважає таку міру виправданою, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «Лабіта проти Італії»).

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який відносно обвинуваченого суд не вбачає, у клопотанні сторони захисту слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись вимогами про співмірність застави та необхідність одночасного забезпечення завдань правосуддя, суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, встановленого ухвалою суду від 02.10.2025 року, відтак, у клопотанні сторони захисту в цій частині слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178,183, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 07.03.2026 року включно.

Розмір застави визначений ухвалою суду від 02.10.2025 року.

У клопотанні сторони захисту про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або зменшення раніше визначеного судом розміру застави відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1