ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/693/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
УХВАЛА

Іменем України

01 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою прокурора на вирок Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, українка, громадянка України, з вищою освітою, незаміжня, офіційно не працевлаштована, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима на підставі ст. 89 КК України,

засуджена за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_7 , 27 серпня 2024 року приблизно о 22:30, знаходячись у квартирі потерпілого ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, таємно заволоділа: мобільним телефоном ТМ «iPhone SE, 32 Gb», рожевого кольору, мобільним телефоном ТМ «iPhone 4 16 Gb» чорного кольору, годинниками ТМ «Skmel» чорного кольору, музичною колонкою ТМ «Beats Monster HX-S10» червоного кольору, електрошокером ТМ «BL-1102», грошовими коштами у розмірі 500,00 грн, а всього заподіяла матеріальну шкоду на загальну суму 4392,45 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню - ч. 4 ст. 70 КК України. Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2024 більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Вислухавши доповідь судді; доводи прокурора, який підтримав апеляційні скарги сторони обвинувачення; обвинуваченої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 394 та ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє.

Разом з цим, перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд призначив ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.

З мотивувальної частини оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції обґрунтував відсутність підстав для застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України тим, що вирок Октябрьского районного суду м. Полтави від 03.12.2024 не набрав законної сили та на час ухвалення вироку у цій справі, не має для ОСОБА_7 кримінально-правових наслідків, через ненабрання таким вироком законної сили. Відтак суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування положень ст. 70, 71 КК України, а з урахуванням положень ст. 537 КПК України, таке питання можливо вирішити під час виконання вироків, що набрали законної сили.

Однак, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного при призначенні покарання за новим вироком суд першої інстанції мав керуватися ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім того, згідно з положеннями ч. 6 п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачено, що за правилами ч. 4 ст. 70 КК України призначається покарання коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Одночасно, стосовно цього об`єднана палата Верховного суду у постанові від 01.06.2020 по справі 766/38/17 зробила такі висновки щодо застосування норм права: «При призначенні того, які з правил остаточно призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, якщо злочин, за яким засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів).

Тобто при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції мав призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, після чого призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Октябрьского районного суду м. Полтави від 03.12.2024 року, яким цій обвинуваченій призначено за ст.128 КК України покарання у виді обмеження волі на один рік з іспитовим строком один рік.

Таким чином, суд призначив покаранняОСОБА_7 без урахування наведених вище обставин.

За наведених вище обставин колегія суддів дійшла висновку, що вирокМосковського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року в частині призначеного покарання підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню, а саме положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Поряд з цим належить врахувати, що п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України передбачає у разі необхідності застосування більш суворого покарання - ухвалення вироку судом апеляційної інстанції. З урахуванням обґрунтованості вищенаведених апеляційних доводів прокурора, колегія суддів дійшла висновку про необхідність змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання. Оскільки ці зміни не погіршують процесуальне становище обвинуваченого.

При перевірки призначеного покарання обвинуваченійОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, які згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше не судима на підставі ст. 89 КК України, має вищу освіту, незаміжня, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 судом встановлено - щире каяття, оскільки вона критично оцінює свою протиправну поведінку і висловлює готовність бути покараною за вчинене.

Обставиною, шо обтяжують покаранняОСОБА_7 , судом встановлено -вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Звідси, колегія суддів вважає, що за ч. 4 ст. 185 КК УкраїниОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України, про що просить прокурор в апеляційній скарзі і яке фактично судом першої інстанції слід визнати справедливим, а остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волііз застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.

За наведених вище обставин апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а вирок зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. 373, 374, 404, 405, 407, 409, 420, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу задовільнити.

Вирок Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2024 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 03.12.2024 більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді