Справа № 305/1522/25 провадження по справі 1-кп/305/336/25
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

27.11.2025 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахові клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено в ЄРДР 02.01.2025 за №0000001 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено в ЄРДР 02.01.2025 за №0000001 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_6 26.11.2025 подав клопотання, в якому просить продовжити дію запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з одночасним визначенням застави в розмірі 166 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. 14.02.2025 о 17:02 год ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та поміщений до ізолятора тимчасового тримання. 17.02.2025 відносно ОСОБА_4 слідчим суддею Тячівського районного суду було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави у розмірі 502 648 грн зі строком дії по 14.04.2025, який було неодноразово продовжено. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, і відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, перешкодити встановленню істини у цьому кримінальному провадженні. Вказані ризики доведені тим, що ОСОБА_4 може перетнути кордон України в будь-який момент, оскільки має на це законні підстави являючись багатодітним батьком. Окрім цього, може перетнути кордон в незаконний спосіб, оскільки проживає в прикордонному районі та лінія державного кордону примикає до тильної частини дворогосподарства, в якому він проживає. Крім того, ОСОБА_4 постійного місця роботи не має. Вказані ризики продовжують існувати і на даний час.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою та просить таке задовольнити, оскільки ризики, які були враховані при обранні запобіжного, існують і на цей час.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, просили обрати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 наміру ухилятися від суду не має, він ході судового розгляду вже давав пояснення, немає свідків, на яких він міг би впливати, адже єдиний свідок, який не допитаний, це легендована особа, яка не відома ОСОБА_4 , а одна лише тяжкість кримінального правопорушення, не може бути підставою для тримання під вартою ОСОБА_4 .

Мотивоване заперечення проти клопотання подали до суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов до такого висновку.

Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч. 1 ст. 176 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта,..." чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність в обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою Тячівського районного суду від 17 лютого 2025 року у відношенні ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час розгляду даного кримінального провадження Рахівським районним судом Закарпатської області строк тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 неодноразово був продовжений, востаннє ухвалою від 30.10.2025 строк тримання під вартою продовжено до 28.11.2025 року.

На даний час виникла необхідність у відкладенні судового засідання для допиту свідка - легендованої особи, явка якої не була забезпечена прокурором.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Європейським судом 15.12.2016 року прийнято рішення «Ігнатов проти України» (заява № 40583/15), де констатував порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Зокрема, Європейський суд зазначив про те, що під час процедури розгляду питання про продовження запобіжного заходу "суддя не вказав у чому полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, а отже рішення було свавільним та не відповідає вимозі «законності»; впродовж всього періоду заявник тримався під вартою на підставі припущень щодо можливого тиску на свідків та перешкоджання слідству та суду. В той час як згідно зі ст. 5 Конвенції органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків". Отже, визнаючи порушення п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду зазначеної справи Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо продовження тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п.1 ст.5 Конвенції.

Отже, враховуючи обставини справи, а саме те, що наразі неможливо продовжити судовий розгляд цього кримінального провадження через незабезпечення прокурором свідка в судове засідання, ОСОБА_4 утримується під вартою вже майже рік і закінчити розгляд цього кримінального провадження не вдається з об`єктивних причин, при цьому зберігаються деякою мірою ризики неправильної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , тому суд вважає за можливе змінити запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зі змісту ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:

1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;

2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід змінити з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці з покладенням на нього обов`язків, визначений ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 199, 201, 202, 205, 309, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем його проживання у АДРЕСА_1 строком на два місяці, починаючи з 27.11.2025 року до 26.01.2026, звільнивши його з-під варти негайно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не виїжджати за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу суду;

- не відлучатися з місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу суду;

- носити електронний засіб контролю згідно з порядком його застосування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що обов`язки покладаються на нього на строк до 26.01.2026 року.

У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати засоби контролю.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Строк дії ухвали до 26.01.2026 року.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Рахівському районному відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Повний текст ухвали оголошений 01 грудня 2025 року.

Суддя: ОСОБА_1