Справа № 405/8119/25
провадження № 1-кс/405/55/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2026 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Олександрія, українцю, громадянину України, одруженому, на утримані неповнолітніх та малолітніх дітей не маючому, військовослужбовцю військової служби за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000806 від 26.12.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , звернувся з даним клопотанням до слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького, відповідно до якого просив застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з підстав вказаних в клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з яким клопотання підтримав та просив задовольнити. Разом з тим, клопотання уточнив в частині відбування запобіжного заходу за місцем постійного проживання підозрюваного та просив виключити з прохальної частини клопотання обов`язок щодо заборони підозрюваному залишати територію військової частини.

Захисник у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких просив застосувати домашній арешт за місцем постійного проживання, з можливостю прибувати на добові чергування.

Підозрюваний підтримав думку захисника, з підозрою погодився.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється в тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні "старший лейтенант", проходячи військову службу на посаді лікаря-хірурга ВЧ НОМЕР_1 , 26.12.2025 близько 12 години 00 хвилин, в порушення вимог ст.ст. 3, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, керував технічно-справним легковим автомобілем «FORD FUSION» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві приватної власності та рухався по вулиці Діброви в місті Олександрія Кіровоградської області в напрямку перехрестя нерівнозначних доріг з вулицею Шевченко у вказаному населеному пункті.

Під час руху у вказану напрямку, ОСОБА_4 , грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 "б" і "д" Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України): (п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, щоб не наражати на небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху.

Так, під час руху ОСОБА_4 був неуважним, діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися засніженістю та слизьким покриттям дорожнього покриття, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Шевченка (головна дорога) та Діброви (другорядна дорога), наближаючись до перехрестя з вулицею Шевченка, на вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» (водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі…) та в порушення вимог п.п. 10.1, 16.11 ПДР України (п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.16.11. На перехресті не рівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), виїжджаючи на перехрестя з вулицею Шевченка, яка є головною дорогою, не впевнився у відсутності транспортного засобу, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі з правої сторони, щодо напрямку його руху, тим саме не надав перевагу у русі водію автомобіля "ЗА110307" реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснював рух по головній дорозі вулиці Шевченко в місті Олександрія Кіровоградської області.

Після зіткнення транспортних засобів автомобіль "ЗА110307" реєстраційний номер НОМЕР_3 , в некерованому стані в результаті заносу від зіткнення, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка переходила проїзну частину вулиці Шевченка по нерегульованому пішохідному переході, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 («зебра») та дорожніми знаками п.п.5.38.1 та 5.38.2 ПДР України (п. 5.38.1 «пішохідний перехід»), зліва-направо відносно напрямку його руху.

У результаті наїзду пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в КНП "Центральна міська лікарня м. Олександрія".

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

31.12.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри:

чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- протоколом огляду місця ДТП від 26.12.2025 відповідно до якого ДТП сталась за нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг Шевченка та Діброви в місті Олександрія Кіровоградської області. По напрямку руху транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_4 наявний дорожній знак 2.1 "Дати дорогу";

- рапортом чергового Олександрійського РВП від 26.12.2025 про ДТП;

- речовими доказами: автомобілями «FORD FUSION» реєстраційний номер НОМЕР_2 та "ЗАЗ-110307" реєстраційний номер НОМЕР_3 на яких зафіксовані механічні пошкодження характерні для ДТП;

- протоколом огляду місця події від 30.12.2025 в ході якого в медичному закладі був оглянутий труп пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з тілесними ушкодженнями характерними для ДТП;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , щодо відомих йому обставин ДТП;

- показаннями свідка (учасника) ДТП ОСОБА_7 , щодо обставин ДТП за його участі;

- відеозаписом ДТП долученим до матеріалів кримінального провадження як речовий доказ;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відповідно до закону України про кримінальну відповідальність, згідно ст. 12, відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення, якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років із позбавленням спеціального права.

Таким чином, відповідно до матеріалів кримінального провадження та норм КПК України, які згідно до п. 5 ст. 9 КПК України, застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є достатні об`єктивні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

Щодо ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

слідчим суддею, беручи до уваги наявність вищезазначених вагомих доказів обґрунтованості підозри, обставин вчинення злочину, міри покарання, а також особи підозрюваного було встановлено наявність такого ризику:

так ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідка та можливих очевидців, які підлягають допиту та проведенню за їх участі інших слідчих дій у кримінальному провадженні.

Інші ризики слідчим суддею не встановлені.

Відповідно до ч. та 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження, зокрема є запобіжні заходи.

У відповідності до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КК України, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Разом з тим, встановивши фактичні обставини у вказаному клопотанні слідчого, слідчим суддею вбачається доведеним виключно один, передбачений п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик, а саме може незаконно впливати на свідків, що вже допитані у провадженні, так і тих, що підлягають встановленню та допиту в майбутньому, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь.

Відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Метою і підставами застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги обставини кримінального провадження, у якому ОСОБА_4 є підозрюваним, слідчим суддею відмічається, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням встановлених обставин, позиції прокурора, який під час розгляду клопотання просив застосувати до підозрюваного домашній арешт, позицій підозрюваного та його захисника, враховуючи наявний ризик, характеризуючі дані на підозрюваного, інші надані стороною захисту матеріали, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення, слідчим суддею вбачається наявність об`єктивної необхідності в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби.

Керуючись ст. ст. 176 181, 194, 195, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступного дня, до 28.02.2026 року, який відбувати за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 28.02.2026 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи (служби);

- здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків покласти на Дніпровське районне управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 28.02.2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10