УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 212/1288/17-к

провадження № 51-3466 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року щодо нього,

установив:

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень, вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року, за результатами розгляду апеляційної скарги засудженого ОСОБА_4 , зазначений вирок залишено без зміни.

До Касаційного кримінального суду, поза межами строку касаційного оскарження, повторно звернувся засуджений з клопотанням про поновлення цього процесуального строку.

Розглянувши клопотання, колегія суддів касаційного суду дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України, касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно з положеннями ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строку є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Зі змісту клопотання та матеріалів провадження вбачається, що засуджений неодноразово звертався до касаційного суду з касаційною скаргою та клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження.

Вперше - 08 червня 2021 року. Ухвалою колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 липня 2021 року касаційну скаргу засудженому повернуто, оскільки вона була подана поза межами строку касаційного оскарження та засуджений не порушував питання про поновлення цього строку.

Вдруге - 20 листопада 2023 року. 24 листопада 2023 року колегія суддів Касаційного кримінального суду ухвалила рішення про повернення касаційної скарги.

Втретє - у грудні 2023 року. 12 січня 2024 року колегія суддів ухвалила рішення про відмову у поновленні строку касаційного оскарження та повернення касаційної скарги, оскільки засуджений не навів поважних причин пропуску строку касаційного оскарження.

Вчетверте - у жовтні 2025 року.29 жовтня 2025 року колегія суддів ухвалила рішення про відмову у поновленні строку касаційного оскарження у зв`язку з тим, що не було наведено підстав для його поновлення.

10 та 11 листопада 2025 року до Касаційного кримінального суду надійшли повторні клопотання засудженого про поновлення процесуального строку. У цих клопотаннях - п`яте звернення до суду касаційної інстанції, засуджений знову порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження, посилаючись, зокрема, на ті самі доводи, що й у клопотанні від 28 грудня 2023 року, а саме: юридична необізнаність; адвокат ОСОБА_5 не подала касаційну скаргу; він змушений був оскаржувати самостійно; розписка від 17 березня 2021 року.

Однак ці доводи були предметом перевірки суду касаційної інстанції, за результатом розгляду попереднього клопотання колегія суддів ухвалила вже згадане рішення від 12 січня 2024 року про відмову у поновленні процесуального строку.

Щодо посилання засудженого на розписку від 17 березня 2021 року, слід зазначити, що в матеріалах касаційного провадження міститься інша розписка - від 25 лютого 2021 року про отримання копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року, тому засуджений помилково посилається на нову розписку, у якій зазначено про отримання кореспонденції Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2021 року, а не рішення, яке він оскаржує.

У справі ZBYRANYK AND SMETANIN v. Ukraine (№ 453/21 та № 9741/21), ЄСПЛ визнав заяву неприйнятною через зловживання правом на звернення, оскільки заявники не дотримувалися процесуальних вимог, а у справі Stevan STEVANCEVIC against Bosnia and Herzegovina (№ 67618/09), ЄСПЛ зазначив, що необґрунтовані повторні звернення можуть становити зловживання правом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

За таких обставин відсутні підстави для поновлення строку касаційного оскарження судових рішень, а тому клопотання засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку касаційного оскарження вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2020 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 20 січня 2021 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3