Справа № 204/8177/25
Провадження № 1-кп/204/981/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0000602 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 червня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ургенч Хорезмської області, Республіки Узбекистан, громадянина України, маючого середню освіту, працевлаштованого ФОП « ОСОБА_4 » на посаді водія, одруженого, на утриманні нікого не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2025 року о 11 годині 10 хвилин водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes-Benz 180C», номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить йому на праві власності, слідуючи із перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкості, а саме зі швидкістю 70 км./год., чим позбавив себе можливості при виникненні небезпеки для руху своєчасно знизити швидкість, або зупинити керований ним автомобіль, здійснював рух у світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вул. Робоча у м. Дніпро, яка має три смуги для руху в одному напрямку, з дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України та дорожньою розміткою 1.1., 1.5., 1.7., 1.14.1 «Зебра» Правил дорожнього руху України зі сторони вул. Уральської у напрямку вул. Володимира Антоновича.

У зазначений час, тобто о 11 годині 10 хвилин 05 червня 2025 року по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, а також дорожньою розміткою 1.14.1. «Зебра» Правил дорожнього руху України, в районі будівлі № 23, проїзну частину вул. Робоча, у темпі кроку, перетинала пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед якою в крайній лівій смузі для руху зменшував швидкість автомобіль «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

У ході подальшого руху водій ОСОБА_3 , 05 червня 2025 року о 11 годині 10 хвилин, наближаючись по середній смузі до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід ОСОБА_9 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «Hyundai Sonata», номерний знак НОМЕР_3 , який, рухаючись попереду в суміжній лівій смузі у попутному йому напрямку, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зменшував швидкість свого руху, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_9 , своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля щоб переконатися, що на пішохідному переході немає пішоходів та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля «Mercedes-Benz 180C», номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вул. Робоча по нерегульованому пішохідному переході зліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.4, 12.9 (б), та 18.4 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п.п. 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пішохід ОСОБА_9 , отримала тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання її смерті.

Смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 00 годині 40 хвилин у відділенні КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечнікова» ДОР, за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, буд. 14, від сумісної тупої травми тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, закритої тупої травми нижніх кінцівок з переломом кісток правої гомілки, яка ускладнилася розвиток шоку, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та додатковими методами досліджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся. Суду надав показання про те, що він їхав по вул. Робоча вниз. Ці події відбувались 05 червня 2025 року об 11 годині. З лівого боку від нього був автомобіль, який, під`їжджаючи до пішохідного переходу, зупинився та увімкнув показчик повороту. Він вважав, що вказаний автомобіль зупинився, оскільки бажав повернути, а він, лише уже, коли доїхав до пішохідного переходу, побачив жінку, яку переїхав, оскільки він почав гальмувати але не зміг зупинитись. Він надав допомогу потерпілій, потім викликали швидку та поліцію. В той день були гарні погодні умови, було сухо, опадів не було. У нього стаж водіння транспортними засобами 40 років. Він здійснював рух у середній смузі для руху по вул. Робоча, вказана вулиця має три смуги для руху, рухався зі швидкістю 70 км/год. Коли він їхав, то на пішохідному переході пішоходів не було. Він розумів на той час, що перевищує швидкість руху. Він, під`їжджаючи до пішохідного переходу, бачив знак пішохідного переходу. Сусідній автомобіль, під`їхавши до пішохідного переходу, зупинився, при цьому увімкнув показчик повороту та стояв. Він, як водій знає, що потрібно знижувати швидкість перед пішохідним переходом, сусідній автомобіль стояв просто із показчиком повороту перед пішохідним переходом. Пішохід, який йшов по пішохідному переходу, не заважав сусідньому автомобілю здійснити маневр повороту. Коли він під`їжджав до пішохідного переходу, там нікого не було, коли залишалось декілька метрів до нього, він побачив пішохода, однак зупинитись не зміг, оскільки була велика швидкість руху автомобіля. Пішохід була з лівого боку від його автомобіля. Він здійснив наїзд в середній смузі руху на пішохода. Якщо б він їхав із дозволеною швидкістю руху, то він би побачив пішохода та здійснив би гальмування і зупинився. Йому нічого не заважало керувати транспортним засобом та не відволікало від керування. Коли він зрозумів, що наїхав на жінку, то вона була попереду та лежала на асфальті. Він викликав швидку допомогу, поліція разом зі швидкою допомогою проїхала. Він визнає всі обставини справи, які зазначені в обвинувальному акті. Компенсувати завдану шкоду потерпілим він не намагався, оскільки у нього не було із ними зв`язку, він не спілкувався із потерпілими, лише приносив свої вибачення. Шкоду він пропонував відшкодувати на попередньому судовому засіданні, однак до цих пір не відшкодував, оскільки вони між собою не дійшли згоди щодо суми відшкодування шкоди. Частково не відшкодував завдану шкоду, оскільки він із потерпілою не зустрічались, а самостійно він не ініціював питання щодо зустрічі. Він доручав вирішити це питання захиснику. Його транспортний захист був застрахований, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу також була застрахована, однак суму не згадає на даний час. Цивільний позов щодо кожної особи визнає в частині 250000 грн. на кожну особу, вважає вказану суму достатньою.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілої та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів по справі.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять у повному обсязі винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: раніше не судимого, одруженого, на утриманні нікого не маючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, згідно характеристики ФОП ОСОБА_4 характеризується позитивно, та позиції потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання виключно у вигляді позбавлення волі, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Виправленням засудженого є такий вплив покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті його негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення, і виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.

Досягнення мети виправлення означає, що в результаті застосування до засудженого засобів кримінально-правового впливу в його особистості відбулися такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Воно досягається через усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним суспільно небезпечної дії. Водночас виправлення має спиратися на об`єктивні обставини, які здатні забезпечити ресоціалізацію засудженого.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Враховуючи вищевикладені обставини, особу обвинуваченого, позицію потерпілої, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті КК України за якою кваліфіковані його діяння у вигляді позбавлення волі, передбачений санкцію ч. 2 ст. 286 КК України.

В частині призначення додаткового покарання, суд звертає увагу на наступне. Так, санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено право суду залежно від обставин, що мають значення, як призначити, так і не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Суд, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме порушення обвинуваченим ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, невиконання яких призвело до тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_9 , вважає за необхідне призначити останньому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три роки.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. ст. 69 КК України суд не вбачає.

Саме покарання у вигляді позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що у повній мірі буде відповідати вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Без реального відбування ОСОБА_3 призначеного покарання мета кримінального провадження щодо нього не буде досягнута, а отже саме таке покарання відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

У справі 13 серпня 2025 року заявлений цивільний позов цивільним позивачем ОСОБА_6 , яка діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_11 до цивільного відповідача ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, яка була заподіяна у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення. Відповідно до вказаного цивільного позову, цивільна позивачка просила стягнути із цивільного відповідача завдану шкоду: на користь ОСОБА_6 у розмірі 500000 грн., на користь малолітньої ОСОБА_11 у розмірі 2500000 грн. Крім цього, цивільна позивачка ОСОБА_6 просила стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_3 судові витрати у сумі 30000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає, зокрема, у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як унормовано у частині 3 наведеної вище статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 128 КПК України «Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, неосудної особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства».

При визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, що підлягає до стягнення на користь потерпілих, судом враховується глибина та тривалість моральних страждань цивільних позивачів, які були зумовлені пережитим психоемоційним стресом внаслідок втрати найріднішої людини, а саме сестри та матері, наслідками такого стресу, суттєвим порушенням життєвих планів. Крім цього, судом береться до уваги, що малолітня дитина ОСОБА_11 у зв`язку із загибеллю матері, яка трапилася у зв`язку із вчиненням ОСОБА_3 кримінального правопорушення, була взята під опіку цивільним позивачем ОСОБА_6 , оскільки інших рідних у ОСОБА_11 не має.

Виходячи з наведеного, керуючись засадами виваженості, розумності, справедливості і пропорційності, суд вважає, що цивільний позов цивільних позивачів підлягає частковому задоволенню в частині стягнення моральної шкоди, а саме: на користь ОСОБА_6 необхідно стягнути 300000 грн., на користь ОСОБА_11 необхідно стягнути 2500000 грн.

Що стосується стягнення судових витрат із цивільного відповідача ОСОБА_3 , слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги цивільним позивачем було надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання професійної правничої допомоги від 06 жовтня 2025 року; договір про надання правничої допомоги № 26/ЦПК/2025 від 16 червня 2025 року укладений між Адвокатським об`єднанням «Поліс», в особі керуючого ОСОБА_12 та ОСОБА_6 ; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер про надання правничої допомоги від 16 червня 2025 року.

Дослідивши надані цивільним позивачем документи, матеріали справи та наявні в ній доказ, суд вважає, що вказана заява у цій частині підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» протии України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Від цивільного відповідача не надходило клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно не співмірності заявлених цивільним позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19 лютого 2020 року: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони».

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 910/13071/19.

У відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати на проведення по справі: судово технічної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-25/23260-ІТ від 18 червня 2025 року; судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/104-25/24056-ФП від 19 червня 2025 року; судової авто технічної експертизи № 1799-25 від 23 липня 2025 року, згідно наданих довідок.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124, 370, 373, 374, 376,394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 , яка діє в своєї інтересах та в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_11 до цивільного відповідача ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь цивільного позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , моральну шкоду у розмірі 300000 (триста тисяч) гривень.

Стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь цивільного позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка діє в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , моральну шкоду у розмірі 2500000 (два мільйони п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути із цивільного відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь цивільного позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , судові витрати у розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2025 року на транспортний засіб «Mercedes-Benz 180C», номерний знак НОМЕР_1 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судові витрати за проведення по справі судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-25/23260-ІТ від 18 червня 2025 року у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судові витрати за проведення по справі фототехнічної експертизи № СЕ-19/104-25/24056-ФП від 19 червня 2025 року у розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судові витрати за проведення по справі судової авто технічної експертизи № 1799-25 від 23 липня 2025 року у розмірі 10177 (десять тисяч сто сімдесят сім) гривень 92 копійок.

Речові докази:

-транспортний засіб «Mercedes-Benz 180C», номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика тимчасового тримання ТЗ ГУНП в Дніпропетровській області, повернути законному власнику;

-DVD-R диск НР № 691АС205, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра..

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1