Провадження № 1-кп/466/951/25
У Х В А Л А

24 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, на час вчинення злочину, в якому підозрюється, військовослужбовця військової служби стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_2 , який 02.12.2024 року, виключений з військового обліку військовозобов`язаних ; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 01.05.2024 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

відповідно до положень п.3 ч.9 ст.1, п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу - день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройові частині) №153 від 21.06.2023 солдат ОСОБА_4 який прибув з військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 прийняв посаду і приступив до виконання службових обов`язків на посаді стрільця помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти стрілецького батальйону.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу під час мобілізації, та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу. Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства. Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що він, у порушення вказаних вимог нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах. Так, згідно відпускного квитка №1884/41/2828 від 08.11.2023 солдат ОСОБА_4 знаходився у щорічній основні відпустці терміном 15 діб з 15.11.2023 по 29.11.2023.

Станом на 08:00 год. , 30.11.2023, на ранковому шикуванні особового складу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 виявлено відсутність військовослужбовця по мобілізації солдата ОСОБА_4 . Місце знаходження його невідоме, прийняті заходи до розшуку солдата ОСОБА_4 результатів не дали, на телефонні дзвінки останній не відповідав та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків.

08.05.2024 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув у ВП №1 Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області, що за адресою м. Львів, вул. А. Кучера, 5, чим припинив вчинення кримінального правопорушення - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, та був направлений до військової частини НОМЕР_2 .

Військовослужбовець військової служби стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_4 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_2 , без поважних причин тривалістю понад три доби.

Відтак, солдат ОСОБА_4 у період з 30.11.2023 по 08.05.2024 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних сил України, а також той факт, що він незаконно перебував за межами місця служби приховував.

Під час незаконного перебування за межами місця служби солдат ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Таким чином, ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та просив закрити кримінальне провадження згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 в ході судового розгляду клопотання просив таке задовольнити Зазначив, що наслідки закриття із зазначених підстав йому роз`яснені та зрозумілі.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного , дослідивши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та надані матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 288 КПК України розгляд клопотання прокурора здійснюється у присутності сторін кримінального провадження та потерпілого в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, із особливостями, встановленими цією статтею. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби. Згідно ст. 44 КК України та ст. 285 КПК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом у країни про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим. Аналогічні норми викладені у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 №12, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою, у даному випадку, є норма ч. 5 ст. 401 КК України.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, солдат ОСОБА_4 стрілець-помічник гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 27 листопада 2024 року №11-РС відповідно до абзацу 2 підпункту «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнений з військової служби у відставку (на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку), з 27 листопада 2024 року виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_4 та всіх видів забезпечення при військові частині НОМЕР_2 і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального процесу, серед яких верховенство права.

07 вересня 2024 року набув чинності Закон України від 20 серпня 2024 року № 3902-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Указаним Законом, крім іншого, ст. 401 КК доповнено ч. 5 такого змісту: особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Також цим Законом унесено зміни до КПК, зокрема: абз. 2 ч. 2 ст. 286 та абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, відповідно до яких у разі наявності підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим, а в разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

З наведеного вбачається, що ч. 5 ст. 401 КК передбачає як матеріальні умови звільнення особи від кримінальної відповідальності, так і процедурний порядок реалізації такого звільнення. Зокрема, питання щодо застосування цієї норми перебуває у взаємозв`язку з абз. 2 ч. 3 ст. 288 КПК, який регламентує порядок закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Отже, умови та процедура, визначені зазначеними нормами, у сукупності утворюють механізм звільнення військовослужбовця від кримінальної відповідальності.

Однією з умов застосування ч. 5 ст. 401 КК є добровільне звернення особи з клопотанням до слідчого, прокурора або суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини чи до місця служби для продовження проходження військової служби.

Отже, з зазначеної умови вбачається, що законодавець пов`язує можливість звільнення від кримінальної відповідальності з наявністю добровільного волевиявлення особи на продовження військової служби, що свідчить про її готовність виконувати військовий обов`язок і виправити наслідки попередньої протиправної поведінки.

Як встановлено, 08.05.2024 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув у ВП №1 Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області, що за адресою м. Львів, вул. А. Кучера, 5, чим припинив вчинення кримінального правопорушення - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану, та був направлений до військової частини НОМЕР_2 .

У постанові Верхового Суду 484/3679/23 від 15.10.2025 року, зроблено наступний висновок. «Колегія суддів виходить з установлених судом обставин цієї справи, відповідно до яких Особа-7 до того часу коли набув чинності Закон № 3902-IX, після самовільного залишення військової частини добровільно повернувся до місця тимчасової дислокації військової частини, був зарахований наказом командира на всі види забезпечення та продовжував проходити військову службу до настання обставин, які унеможливили її подальше проходження.

Таким чином, дії Особи -7 свідчать про реалізацію ним наміру добровільно повернутися на військову службу шляхом продовження її проходження, що за правовою природою відповідає змісту вимоги про добровільне звернення, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про добровільність звернення особи з клопотанням у цій справі вважається виконаною, оскільки волевиявлення Особа -7 було реалізоване через його фактичне добровільне повернення до служби та подальше її проходження.

Також ще однією умовою для застосування ч. 5 ст. 401 КК є наявність письмової згоди командира військової частини на продовження проходження такою особою військової служби.

Стосовно цієї умови, колегія суддів зазначає те, що ні вказана стаття, ні статті 286 та 287 КПК не містять вимог щодо конкретної форми письмової згоди командира на продовження проходження особою військової служби (лист, наказ чи розпорядження).

Отже, з урахуванням того, що підозрюваний після добровільного повернення до місця тимчасової дислокації військової частини наказом командира був зарахований на всі види забезпечення, колегія суддів уважає, що цей наказ є належним письмовим підтвердженням згоди командира на проходження військової служби.»

За приписами ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Підозрюваним ОСОБА_4 надано згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_4 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч.5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за статтями 407, 408 КК України не притягався.

За таких обставин, враховуючи бажання підозрюваного про звільнення його від кримінальної відповідальності, прокурора, який підтримав клопотання та наявність у матеріалах справи клопотання підозрюваного, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 286 КПК України передбачено звільнення судом від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України; під час дії воєнного стану вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України; обвинувачений просив звільнити його від кримінальної відповідальності, надавши згоду на закриття кримінального провадження, та відсутність заперечень з боку підозрюваного проти звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що слід задовольнити клопотання прокурора та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, закривши кримінальне провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, Керуючись ст. ст. 401 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 287, 288, 314, 369-372 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Закрити кримінальне провадження № 0000223 від 01.05.2024 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1