В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 листопада 2025 року між прокурором - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000118 від 10 квітня 2025 року стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Красна Слобідка, Обухівський район, Київська область, громадянин України, працюючий у ТОВ «Оптікорм», неодружений, місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України, установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінальнихправопорушень за таких обставин.

31.12.2024 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебував спільно із потерпілою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 попросила ОСОБА_4 допомогти у оформлені «Є-допомоги».

В цей час у ОСОБА_4 , який розуміючи, що отримає доступ до банківського рахунку ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, через мобільний Інтернет банкінг, які зберігаються на її банківському рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Ощад Банк».

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 того ж дня близько 20 години 30 хвилин використовуючи власний мобільний телефон марки«ARMOR X8 IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 » та володіючи навичками роботи з мобільним телефоном, діючи умисно, посягаючи на право власності потерпілої ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу облікового запису ОСОБА_6 в автоматизованій інформаційній системі «ОЩАД 24» АТ «ОЩАД Банк», який згідно зі ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є таким, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї, з метою незаконного отримання відомостей щодо суми коштів, розміщенихнабанківськомурахунку ОСОБА_6 НОМЕР_1 , відкритим в АТ «ОЩАД Банк»,використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI 1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, здійснив несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої та отримав таким чином несанкціонований доступ та контроль над банківським рахунком ОСОБА_6 НОМЕР_1 , що призвело до незаконноговтручання та отримання інформації про наявні грошові кошти на картковому рахунку потерпілої.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Крім цього, 31.12.2024 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 20 год. 30 хв., умисно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 1000 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 1000гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 . В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 1000 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України.

Крім того, 31.12.2024 близько 20 год. 31 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АІ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 20 год. 31 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 400 гривень на поповнення балансу абонентського номеру НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_4 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа напереказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 400гривень на поповнення балансу абонентського номеру НОМЕР_5 , щоналежить ОСОБА_4 .

В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 400 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200КК України.

Також, 31.12.2024 близько 20 год. 34 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 20 год. 34 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 450 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 450гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 . В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 450 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200КК України.

Крім того, 31.12.2024 близько 20 год. 59 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 20 год. 59 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 500 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 500гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 .

В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 500 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200КК України.

Крім цього, 31.12.2024 близько 21 год. 02 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючидоступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 21 год. 02 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 500 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 500гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 .

В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 500 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200КК України.

Також, 31.12.2024 близько 21 год. 05 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткоюоператора мобільного зв?язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 21 год. 05 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 500 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 500гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 .

В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 500 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200КК України.

Крім того, 31.12.2024 близько 21 год. 06 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 21 год. 06 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 600 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 600гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 .

В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 600 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 ККУкраїни.

Крім цього, 31.12.2024 близько 21 год. 07 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння належними ОСОБА_6 грошовими коштами, маючи доступ до банківського рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «ОЩАД Банк», без відома потерпілої, вчинив несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої інформаційної системи «ОЩАД 24» АТ «ОЩАДБанк», використовуючи особисте обладнання - телефон марки ARMOR X8 IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_4 із наявною сім-карткою оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_5 , усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої, що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, з використанням всесвітньої інформаційної системи Інтернет, 31.12.2024 о 21 год. 07 хв., умисно, повторно, підробив електронний платіжний документ - платіжне доручення, у якому зазначив завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_6 з власного рахунку НОМЕР_1 здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів в сумі 900 гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 , які направив до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснив підробку документа на переказ та використання підробленого документа на переказ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.На підставі завідомо підробленого документу на переказ - платіжного доручення, з банківського рахунку ОСОБА_6 несанкціоновано списано кошти в сумі 900гривень на картковий рахунок ОСОБА_4 НОМЕР_6 .

В результаті чого, ОСОБА_4 спричинив потерпілій матеріальну шкодуна суму 900 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у підробці документів на переказ та їх використання, вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200КК України.

Також, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України№ 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Поруч із цим, 31.12.2024 близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебував спільно із потерпілою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_6 попросила ОСОБА_4 допомоги у оформлені «Є-допомоги».

В цей час у ОСОБА_4 , який розуміючи, що отримає доступ до банківського рахунку ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, через мобільний Інтернет банкінг, які зберігаються на її банківському рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Ощад Банк».

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному місці в період часу з 20 год 30 хв по 21 год 07 хв, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, таємно від оточуючих, увійшов до мобільного додатку«ОЩАД24» тим самим отримав доступ до рахунку ОСОБА_6 тавикористовуючи її особистий кабінет у додатку «ОЩАД24», здійснив сім переказів грошових коштів у сумі 4 450 гривень на банківський рахунок НОМЕР_6 виданий на ім`я ОСОБА_4 та один платіж в сумі 400 грн зпоповненням балансу абонентського номеру НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_4 .

Внаслідоквищевказанихдійзбанківськогорахунку НОМЕР_1 відкритого АТ «Ощад Банк», який належить потерпілій ОСОБА_6 , було здійснено несанкціоноване списання коштів назагальну суму 4 850 гривень.

ОСОБА_4 , заволодівши грошовими коштами потерпілої в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4 850 гривень.

Отож, ОСОБА_4 , обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінальних правопорушень та їх правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони погодились, що обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання - не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 засвідчив своє беззастережне визнання винуватості в інкримінованих йому діянь та зобов`язується це зробити в судовому засіданні.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання:

-за ч. 1 ст. 361 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

-за ч. 1 ст. 200 КК України, у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок;

-за ч. 2 ст. 200 КК України, у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок;

-за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Також, сторони погодились на призначення остаточного покарання, на підставі з за ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Крім цього, сторони погодились на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки укладення угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200 КК України є кримінальними проступками, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0000118 від 10 квітня 2025 року стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні, ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також засвідчив, що цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже діяння ОСОБА_4 кваліфіковані правильно.

Погоджене в угоді про визнання винуватості покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, а також враховуючи те, що він медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує, за місцем роботи характеризується позитивно, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, шкоду потерпілій відшкодував.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставини, відшкодування потерпілій шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Суд під час вирішення долі речових доказів, установив підстави для застосування спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Отже, спеціальна конфіскація підлягає застосуванню, у тому числі, у разі вчинення умисного кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200 КК України, карається штрафом від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України, карається штрафом від п`яти до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі: обвинувального вироку суду.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Отже, засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, які були використані при вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 200 КК України, підлягають спеціальній конфіскації на підставі вироку суду.

У ході судового розгляду, судом установлено, що мобільний телефон марки «ARMOR X8» (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_4 ), використовувався ОСОБА_4 для вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 200 КК України.

Отже, з огляду на це, відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України, суд конфісковує його в порядку спеціальної конфіскації.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 27 листопада 2025 року між прокурором - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

- за ч. 1 ст. 361 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 200 КК України, у виді штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 (нуль) копійок;

- за ч. 2 ст. 200 КК України, у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок;

- за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з 27 листопада 2025 року.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України, в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави мобільний телефон марки «ARMOR X8» (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_4 ), який належить ОСОБА_4 та знаходиться у нього на зберіганні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_7

Київської області