Номер провадження 1-кп/175/1527/25
УХВАЛА

іменем України

20 жовтня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000274 від 28.01.2025, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Краматорськ, громадянка України, заміжня, працює вагарем-обліковцем в Донецькому регіональному центрі по поводженню з відходами, освіта середня, зареєстрована АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, посилаючись на те, що до обвинуваченої застосований такий запобіжний захід, але строк спливає, тому вважає, що слід продовжити на шістдесят днів, оскільки ризики, які виправдовують тримання обвинуваченої під вартою не зникли, є реальними.

Обвинувачена не заперечувала проти клопотання про продовження тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою не заперечував.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання щодо продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, суд вважає необхідним задовольнити заявлене клопотання, оскільки спливає строк застосування вказаного запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; продовжити кримінальне правопорушення.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачена може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді довічного позбавлення волі, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Також, суд бере до уваги, що перебуваючи на волі і, маючи змогу вільно пересуватися, обвинувачена зможе продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, що вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відтак ризики, наявні на момент обрання запобіжного заходу не зменшились і залишаються реальними, що свідчить про необхідність продовжити запобіжний захід.

При вирішенні питання щодо продовження обраного виду запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання винуватою, вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та ризик повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Оцінивши у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення,

Крім того, згідно ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак клопотання належить задовольнити.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України суд не вважає за доцільне визначати розмір застави.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 18 грудня 2025 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3