Справа № 595/370/24
Провадження № 1-в/595/27/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року

м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника Чортківського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 відносно засудженого ОСОБА_5 про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, -

В С Т А Н О В И В:

Начальник Чортківського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням, у якому просила роз`яснити, чи з урахуванням довідки про звільнення з УВП, за якою ОСОБА_6 відбув покарання у виді 1 року позбавлення волі, можна вважати, що покарання за вироком Бучацького районного суду від 11 червня 2024 року відбуто. В іншому випадку просить уточнити, яка остаточна міра покарання визначена ОСОБА_7 для подальшого відбуття.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 11 червня 2024 року Бучацьким районним судом Тернопільської області визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання покарання, призначеного за цим вироком та вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі. Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін. Працівниками сектору взято уваги той факт, що 17 липня 2024 року ОСОБА_8 за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі, більш суворим покаранням за цим вироком і вважати його остаточно засудженим на 1 (один) рік позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 12 вересня 2023 року - моменту його фактичного затримання. Так, цим вироком вже було приєднано покарання, що призначено вироком Чортківського районного суду Тернопільської області 14 березня 2024 року і яке за даними ЄРЗО (довідка про звільнення з Чортківської УВП №26) засуджений відбув по 12 вересня 2024 року. В отриманому для виконання вироці Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року та ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 26 грудня 2024 року відсутні відомості про приєднання покарання за вироком від 17 липня 2024 року, який вже поглинув покарання за вироком від 14 березня 2024 року (1 рік позбавлення волі) та яке засуджений ОСОБА_6 відбув (відомості ЄРЗО), фактично утримуючись в установі під вартою. Інформація про самостійне виконання вироків відсутня. У зв`язку із вищенаведеним, керуючись вимогами п. 14 ч.1 ст. 537, ч. ч.1, 2 ст. 539 КПК України, начальник районного сектору звернулася до суду із вказаним клопотанням.

Представник Чортківського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак згідно долученої до клопотання заяви, просила клопотання розглядати без її участі.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала щодо задоволення клопотання.

Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки.

Заслухавши думку прокурора, оглянувши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання покарання, призначеного за цим вироком та вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_5 - без змін.

Разом з тим, вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року у виді одного року двох місяців обмеження волі, більш суворим покаранням за цим вироком і вважати його остаточно засудженим на 1 один рік позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 12 вересня 2023 року - моменту його фактичного затримання. Зараховано ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме перебування під вартою з 12 вересня 2023 року по 17 липня 2024 року. Вирок набрав законної сили 11 вересня 2024 року.

За даними довідки про звільнення від 12 вересня 2024 року серії ТЕР № 120-24, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнений з Чортківської установи виконання покарань (№ 26) 12 вересня 2024 року по закінченню строку відбування покарання за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2024 року.

При ухваленні 17 липня 2024 року Борщівським районним судом Тернопільської області вироку стосовно ОСОБА_5 , вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року не набрав законної сили, оскільки оскаржувався ОСОБА_5 в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про усякого роду сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 357 КПК Укураїни під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків (вирішує місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 1, 10, 14 ч. 1 ст. 537, ст. 538 цього Кодексу.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Також у п. 25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст. ст. 70, 71 КК України.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ №11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого.

З метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання ухвалених стосовно нього вироків, враховуючи неможливість погіршення становища засудженого під час процедури вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно нього, слід вирішити це питання з урахуванням норм ч. 4, ч. ч. 1-3 ст. 70 КК України. З цією метою доцільно обрати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки способи повного або часткового складання покарань неминуче призведуть до погіршення становища засудженого.

Вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, і призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Чортківського районного суду Тернопільської області від 14 березня 2024 року у виді одного року двох місяців обмеження волі, більш суворим покаранням за цим вироком і вважати його остаточно засудженим на 1 один рік позбавлення волі. Відтак, дане покарання поглинає вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2024 року, який оскаржувався засудженим ОСОБА_5 в апеляційному порядку, та ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 26 грудня 2024 року залишений без змін.

При цьому, враховуючи, що покарання за вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 17 липня 2024 року ОСОБА_5 відбув, та 12 вересня 2024 року звільнений з Чортківської установи виконання покарань (№26), тому покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року слід вважати відбутим.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Призначене ОСОБА_5 покарання за вироком Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 червня 2024 року вважати повністю відбутим.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1