печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання, у межах кримінального провадження №0002733 від 17.12.2024, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання, у межах кримінальному провадженні №0002733 від 17.12.2024.

Мотивуючи подану скаргу, ОСОБА_3 вказує, що він звернувся до посадових осіб Офісу Генерального прокурора з клопотанням від 15.05.2025 в порядку ст. 220 КПК України, проте у визначений строк, сторона обвинувачення не повідомила його про результати розгляду такого клопотання.

Заявник, що подав скаргу в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомив. Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд скарги у їх відсутність та зазначив, що підтримує скаргу в повному обсязі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України вказують, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Формами закінчення досудового розслідування, виходячи з положень ст. 283 КПК України, є постанова про закриття кримінального провадження або обвинувальний акт, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, направлені до суду.

Як встановлено слідчим суддею, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002733 від 17.12.2024 завершено та 23.04.2025 обвинувальний акт направлено для розгляду по суті до Печерського районного суду м. Києва.

Таким чином, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002733 від 17.12.2024, завершено, а відтак виходячи з вимог ст. ст. 3, 9 КПК України, скарга не підлягає розгляду слідчим суддею, тож і не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 9, 283 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених посадових осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання, у межах кримінального провадження №0002733 від 17.12.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1