Справа № 686/2327/26
Провадження № 1-кс/686/1070/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшої слідчої відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чорний Острів, Хмельницького району, Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійно проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000134,

встановила:

22.01.2026 старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У обґрунтування клопотання посилається на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та малолітнього потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати домашній арешт у нічний час. Пояснили, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, виховувався у сім`ї священнослужителя, який його усиновив разом із чотирма сестрами. ОСОБА_5 визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення та щиро розкаявся у скоєному, має намір відшкодувати завдану шкоду, а сам мобільний телефон, яким заволодів підозрюваний, повернуто потерпілому. Просили врахувати при вирішенні клопотання відсутність заявлених ризиків.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

20.01.2026 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000134 зареєстровано кримінальне провадження із правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 186 КК України.

21.01.2026 близько 09 год. 45 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

21.01.2026 ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у тому, що «20.01.2026 близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 28/3, що розташований по вул. Панаса Мирного у місті Хмельницький, Хмельницької області, помітив раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_7 , 2014 року народження, який тримав в руках мобільний телефон, та прийняв рішення про викрадення чужого майна з метою власного незаконного збагачення.

Тоді ж, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, достовірно знаючи і розуміючи, що в країні діє воєнний стан, який введений на території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, та неодноразово продовжений Указами Президента України, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 793/2025 від 20 жовтня 2025 року, затверджений Законом України № 4643-ІХ від 21 жовтня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння вищевказаним майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись ліворуч від потерпілого ОСОБА_7 , шляхом ривка, відкрито викрав з правої руки потерпілого мобільний телефон марки «IPhone 14», синього кольору, об`ємом пам`яті 256 ГБ, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 20000 грн., в середині якого знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка матеріальної цінності потерпілому не представляє, який знаходився в прозорому чохлі, вартістю 300 грн.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадений мобільний телефон, не реагуючи на вимогу потерпілого ОСОБА_7 припинити протиправні дії та повернути його мобільний телефон, втік з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився у подальшому викраденим телефоном на власний розсуд.

Вказаними умисними, злочинними діями, ОСОБА_5 заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 20 тис. 300 грн».

На підтвердження обґрунтованості підозри слідчим представлено: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_8 від 20.01.2026; протокол огляду місця події від 20.01.2026; протокол допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_7 від 20.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 20.01.2026; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 20.01.2026; протокол огляду відеозапису від 21.01.2026; протокол огляду відеозапису від 21.01.2026; протокол огляду відеозапису від 21.01.2026; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_10 від 21.01.2026; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_11 від 21.01.2026; протокол огляду речей від 21.01.2026; протокол пред`явлення для впізнання речей від 21.01.2026; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 21.01.2026; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 21.01.2026; протокол огляду речей від 21.01.2026; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За учинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тобто даний злочин є тяжким.

А тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідча суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення є достатньо високим.

Також уважаю доведеним існування ризику незаконного впливу на свідків та малолітнього потерпілого ОСОБА_7 з метою зміни останніми показань на свою користь.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню уважаю не доведеним, оскільки стверджуючи про його існування слідчий фактично покликається на те, що ОСОБА_5 обізнаний у діяльності органів внутрішніх справ, а тому, на переконання сторони обвинувачення, може впливати на хід розслідування кримінального провадження. Проте є незрозумілим, чому слідчий дійшов до такого висновку, оскільки підозрюваний не має жодного відношення до діяльності правоохоронних органів, а відтак зазначений ризик не є доведеним.

Ризик вчинення іншого кримінальне правопорушення також не є доведеним, оскільки ОСОБА_5 є раніше не судимою особою молодого віку, щиро розкаявся у скоєному, має намір відшкодувати завдану шкоду. Також слід врахувати, що хоча підозрюваний офіційно не працевлаштований, проте працює без оформлення у встановленому порядку на автомийці, має дохід та самостійно забезпечує себе.

За таких обставин приходжу до висновку про наявність двох із чотирьох заявлених стороною обвинувачення ризиків, визначених ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Аналізуючи особу підозрюваного слідча суддя ураховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, проте працює різноробочим без оформлення на автомийці.

Частиною 1 ст. 183 КПК України установлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ураховуючи наведені ризики, усі визначені ст.178 КПК України обставини, дані про особу підозрюваного, приходжу до висновку, що забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків зможе запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 (за місцем проживання батька, який є священнослужителем та зможе опікуватися сином) у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою, а також відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доходячи до висновку про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, слідчою суддею враховується, що ОСОБА_5 походить із багатодітної сім`ї та самостійно себе забезпечує, а тому обмеження його у праві залишати житло цілодобово буде непропорційним тягарем як для самого підозрюваного, який у зв`язку із цим може втратити роботу та позбутися засобів для існування, так і для його батька, який є утриманцем багатодітної сім`ї.

Саме такий запобіжний захід буде достатнім для виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Виконання указаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливість виходу із місця проживання у нічний час доби та, відповідно, мінімізує можливі контакти зі свідками та потерпілим, запобігає ризику впливу на них.

Прокурором та слідчим не надано слідчому судді достатніх об`єктивних даних, які б вказували, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду клопотання ризикам незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, знищення, схову або спотворення документів чи речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Строк домашнього арешту слід визначити у межах строків досудового розслідування, а саме по 21.03. 2026 року.

Керуючись ст.177, 178, 181, 194, 196 КПК України,

постановила:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строком до 21 березня 2026 року включно, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 у період з 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти.

Ухвала діє до 21 березня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя