Справа № 352/206/26
Провадження № 1-кс/352/43/26
УХВАЛА

03 лютого 2026 рокум. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 подана в інтересах ОСОБА_4 , щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначається, що 20.01.2026 року у зв`язку із вчиненням протиправних дій відносно ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_3 через спецлінію «102» було здійснено виклик слідчо-оперативної групи на місце події. По прибуттю за місцем виклику, в адвоката було відібрано заяву про вчинення кримінального правопорушення та надано письмові пояснення щодо обставин, викладених у заяві. Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення були викладені усі обставини, які свідчать про наявність в діях певних осіб ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. 146 та ст. 397 КК України. Однак, станом на даний час жодних відомостей до ЄРДР не внесено, а досудове розслідування не розпочате. Просила скаргу задовольнити.

Представник звертає увагу на те, що положення ч. 1 ст. 214 КПК України зобов`язують слідчого внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, у разі встановлення обставин, що можуть свідчити про вчинення злочину, а відповідно до вимог ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий зобов`язаний прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення, і відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, до суду представник надіслала заяву в якій просила розгляд скарги здійснювати без її участі.

Представник ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. В наданій суду інформації зазначили, що звернення адвоката ОСОБА_3 зареєстровано в ІКС "ІПНП" за №333 від 20.01.2026 та перебуває на розгляді поліцейського офіцера ОСОБА_5 .

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (частина перша статті 304 Кримінального процесуального кодексу України ).

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 20.01.2026 року подала до відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про вчинення кримінальних правопорушень щодо її клієнта ОСОБА_4 .

Згідно даних заяви, ОСОБА_4 незаконно позбавлено волі та порушено його право на пересування та вільний вибір лікаря, а також щодо ОСОБА_3 вчинено злочин щодо перешкоджання професійній адвокатській діяльності.

Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.

Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи частини четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу мають імперативний характер, вони прямо і безальтернативно зобов`язують реєструвати заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення з унесенням інформації згідно частини п`ятої цієї статті.

Слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Така правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі № 556/450/18.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженим наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу 1 вказаного Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 ч. 5 ст.214 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

Викладене дає підстави вважати, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена пунктом 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

У справі Європейського суду з прав людини «Preda and Dardari v. Italy» (1999), Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернулася до відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області за фактом того, що працівники ТЦК та поліцейські затримали клієнта заявниці, та відвезли його до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в подальшому до КНП «Лисецька лікарня» для проходження ВЛК.

При зверненні із заявою про вчинення кримінального правопорушення особа переслідує певний правовий інтерес, який має узгоджуватися із завданнями кримінального провадження.

Слід звернути увагу, що Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, оголошено про проведення загальної мобілізації, тому, з огляду на викладене, призов громадян на військову службу під час мобілізації є обов`язком захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Так, обставини, викладені у повідомленні ОСОБА_3 носять узагальнений характер, та зводяться до незгоди із діями працівників ТЦК та СП та поліції, які у період введеного в Україні воєнного стану мають повноваження на виконання обов`язків по мобілізації військовозобов`язаних, здійснення заходів пов`язаних з мобілізаційним процесом.

Порядок проведення мобілізації закріплений Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого скарга на дії працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки подається до вищестоящого органу в порядку підпорядкованості, а в разі незгоди з рішенням вищестоящого органу до суду в порядку адміністративного судочинства.

Також чинним законодавством передбачені підстави для відстрочки від призову на військову службу, звільнення, а також можливість оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності уповноважених суб`єктів у порядку адміністративного судочинства.

При цьому в доданих до скарги письмових поясненнях ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_4 має відстрочку від військової служби, зафіксовану у додатку «Резерв+», однак жодних доказів наявності відстрочки у її клієнта на час звернення з даною скаргою до суду ОСОБА_3 не надала.

Водночас, слід зазначити, що слідчий суддя не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність оскаржуваної бездіяльності та про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги в частині дій щодо позбавлення волі, позбавлення права на вільне пересування та вільний вибір лікаря.

За відсутності підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень не підлягають задоволенню також вимоги скарги про зобов`язання почати досудове розслідування в цій частині заяви.

В той же час, заява ОСОБА_3 в частині перешкоджання професійній адвокатській діяльності, яке полягало у тому, що її не допускають до будівлі лікарні для надання правничої допомоги особи у військовій формі, на переконання слідчої судді містить вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому слідчий зобов`язаний був відповідно до частини 1 статті 214 КПК України невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання, внести відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При цьому слід врахувати, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слід зауважити, що КПК не передбачає обов`язкової вимоги щодо дотримання правил підслідності при внесенні відомостей до ЄРДР. Стаття 214 КПК не містить вказівки і на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне відповідному органу розслідування. Вказане відповідає висновкам, викладеним у постановах ККС ВС у справах № 332/1189/18, № 454/2576/17.

Окрім того, ч. 2 ст. 218 КПК України передбачено, що якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність. Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,306-307,309,376, 392,532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність службових осіб відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, - задовольнити частково.

Зобов`язати службових осіб відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_3 , зареєстрованої у відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області 20.01.2026 у частині відомостей, які стосуються перешкоджання професійній адвокатській діяльності.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , в іншій частині відмовити.

Ухвала в частині відмови у внесенні відомостей до ЄРДР може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1