КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/8867/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5123/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » подану на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року, у кримінальному провадженні № 20000076 від 02.05.2024, про арешт майна,-

ПОСТАНОВИВ:

Прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 12.06.2025 під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/8232/25, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів, а саме:

-Жорсткий диск SSD марки «Samsung» на 250 гб. с.н. S3Y9NXOK91530IL;

-Жорсткий диск марки «TOSHIBA» на 1 тб. с.н. НОМЕР_1 ;

-Офісний системний блок чорного кольору без ідентифікаційних написів та номерів;

-Мобільний телефон «Redmi» чорного кольору модель M1908C31G;

-Мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ;

-Мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 ;

-Ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору без ідентифікуючих написів;

-Ноутбук марки «Asus» модель S5506M с.н.S7NOK;

-Два зарядних пристрої для ноутбуків.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що слідчим відділом УП в метрополітені ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000076 від 02.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудове розслідування кримінального провадження здійснюється за фактом заволодіння службовими особами КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у змові зі службовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » державних, бюджетних коштів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 28 березня 2024 року за результатами тендеру замовило ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » реставрацію нежитлової будівлі у Шевченківському районі Києва вартістю 51,71 млн грн.

До кінця 2025 року в будівлі по АДРЕСА_2 повинні виконати демонтажні та загальнобудівельні роботи, влаштувати водопостачання, каналізацію, опалення, вентиляцію, електромережі та освітлення (в тому числі художнє освітлення фасадів), блискавкозахист, заземлення і системи протипожежного захисту, а також виконати благоустрій території.

У підсумковій відомості ресурсів 6,47 млн грн відведено на металопластикові конструкції вікон по 10 110 грн/кв. м (тут і далі вказано ціни з ПДВ).

Встановлено, що ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » замовляло металопластикові вікна по 3 559 грн/кв. м, що майже втричі дешевше, а військова частина НОМЕР_4 - по 3 340 грн/кв. м, що втричі дешевше. Також у прифронтовому Краматорську міськрада замовляла металопластикові віконні блоки для пошкодженого в результаті воєнних дій житлового будинку по 5 400 грн/кв. м, що майже вдвічі дешевше.

Також 1,99 млн. грн. відведено на цеглу по 45 грн/шт. Для прикладу «Епіцентр» продає цеглу по 7-9 грн/шт. Бітум ProM Baudicht 1K врахували по 402 грн/кг. Офіційний магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 » пропонує його по 185 грн/кг, а компанія « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - зі знижкою по 187 грн/кг, тобто вдвічі дешевше.

За таких обставин є підстави стверджувати про завищення ціни договору, що в свою чергу могло бути здійснено з метою заволодіння державними бюджетними коштами.

В рамках кримінального провадження отримано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2025 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на виконання зазначеної ухвали не було надано слідчому (згідно протоколу тимчасового доступу - з невідомих причин) доступ до наступних документів, зазначених в ухвалі слідчого судді від 06.03.2025.

16.04.2025 за № 45-4063ВИХ-25 до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » скеровано запит про надання належним чином завірених копій документів, тимчасовий доступ до яких надано ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2025.

21.04.2025 на вказаний запит отримано відповідь за вих. №2104/25-1, згідно з якою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомляє, що документи, доступ до яких було надано ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2025 були надані у кількості 560 аркушів.

Завірені копії документів, зазначених в ухвалі слідчого судді Подільського районного суду м. Києва, які не були надані під час складання протоколу тимчасового доступу до речей та документів, надані так і не були, та не було повідомлено про причини їх ненадання.

В ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме за адресою: АДРЕСА_1.

12.06.2025, на підставі ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_6 від 05.06.2025 № 758/8232/25 в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_3 , слідчим зі складу групи слідчих проведено обшук, в ході якого було вилучено речі та документи, які мають значення для кримінального провадження, серед яких наступні: Жорсткий диск SSD марки «Samsung» на 250 гб. с.н. НОМЕР_5 ; Жорсткий диск марки «TOSHIBA» на 1 тб. с.н. НОМЕР_1 ; Офісний системний блок чорного кольору без ідентифікаційних написів та номерів; Мобільний телефон «Redmi» чорного кольору модель M1908C31G; Мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; Мобільний телефон марки «Iphon» ІМЕІ НОМЕР_3 ; Ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору без ідентифікуючих написів; Ноутбук марки «Asus» модель S5506M с.н.S7NOK; Два зарядних пристрої для ноутбуків.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24.06.2025 клопотання прокурора - задоволено.

Накладено арешт на наступні речові докази, що вилучені під час обшуку 12.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 :

-Жорсткий диск SSD марки «Samsung» на 250 гб. с.н. НОМЕР_5 ;

-Жорсткий диск марки «TOSHIBA» на 1 тб. с.н. НОМЕР_1 ;

-Офісний системний блок чорного кольору без ідентифікаційних написів та номерів;

-Мобільний телефон «Redmi» чорного кольору модель M1908C31G;

-Мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ;

-Мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 ;

-Ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору без ідентифікуючих написів;

-Ноутбук марки «Asus» модель S5506M с.н.S7NOK;

-Два зарядних пристрої для ноутбуків.

Задовольняючи клопотання прокурора, внесене в межах кримінального провадження за № 20000076 від 02.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, слідчий суддя, встановив, що вилучене в ході проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ, зважаючи на фабулу досудового розслідування, викладену у витягу з ЄРДР, та обставини викладені у протоколах допитів свідків.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважав за доцільне накласти арешт на вилучені під час обшуку технічні пристрої, оскільки зазначені речі можуть містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, обсягу отриманих коштів, способу їх розпорядження, а також контактів учасниками подій.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20000076 від 02.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог ч.2 ст.235 КПК України, також не містить строку її дії, а отже не відповідає вимогам закону.

Зазначав, що протокол обшуку від 12.06.2025 проведеного за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », постанова слідчого про визнання речовими речей, на які прокурор просив накласти арешт, не можуть бути доказом під час судового розгляду.

Вказує, що майно належить на праві власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_7 », що підтверджується відповідними даними бухгалтерського балансу цього підприємства.

Також апелянт звертає увагу на те, що обшук від 12.06.2025 за участю оперативних співробітників ВБГУП в метрополітені у місті Києві ОСОБА_8 та помічника оперуповноваженого ВКЛ ОСОБА_9 , проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме: п.3 ч.2 ст.40, ст. 236 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна, в підтримку поданої апеляційної скарги, яку останнй просив задовольнити з наведених в ній підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді першої інстанці, що слідчим відділом УП в метрополітені ГУНП у м. Києві , за процеульного керівництва Подільської окружної прокуратури міста Києва проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 20000076 від 02.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом заволодіння службовими особами КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у змові зі службовими особами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » державних, бюджетних коштів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 28 березня 2024 року за результатами тендеру замовило ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » реставрацію нежитлової будівлі у Шевченківському районі Києва вартістю 51,71 млн грн.

До кінця 2025 року в будівлі по АДРЕСА_2 повинні виконати демонтажні та загальнобудівельні роботи, влаштувати водопостачання, каналізацію, опалення, вентиляцію, електромережі та освітлення (в тому числі художнє освітлення фасадів), блискавкозахист, заземлення і системи протипожежного захисту, а також виконати благоустрій території.

У підсумковій відомості ресурсів 6,47 млн грн відведено на металопластикові конструкції вікон по 10 110 грн/кв. м (тут і далі вказано ціни з ПДВ).

ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » замовляло металопластикові вікна по 3 559 грн/кв. м, що майже втричі дешевше, а військова частина НОМЕР_4 - по 3 340 грн/кв. м, що втричі дешевше. Також у прифронтовому Краматорську міськрада замовляла металопластикові віконні блоки для пошкодженого в результаті воєнних дій житлового будинку по 5 400 грн/кв. м, що майже вдвічі дешевше.

Також 1,99 млн. грн. відведено на цеглу по 45 грн/шт. Для прикладу «Епіцентр» продає цеглу по 7-9 грн/шт. Бітум ProM Baudicht 1K врахували по 402 грн/кг. Офіційний магазин « ІНФОРМАЦІЯ_4 » пропонує його по 185 грн/кг, а компанія « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - зі знижкою по 187 грн/кг, тобто вдвічі дешевше.

За таких обставин є підстави стверджувати про завищення ціни договору, що в свою чергу могло бути здійснено з метою заволодіння державними бюджетними коштами.

В рамках кримінального провадження отримано ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2025 про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Представником ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на виконання зазначеної ухвали не було надано слідчому (згідно протоколу тимчасового доступу - з невідомих причин) доступ до наступних документів, зазначених в ухвалі слідчого судді від 06.03.2025.

16.04.2025 за № 45-4063ВИХ-25 до ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » скеровано запит про надання належним чином завірених копій документів, тимчасовий доступ до яких надано ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2025.

На вказаний запит отримано відповідь від 21.04.2025 вих. №2104/25-1, згідно з якою ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомляє, що документи, доступ до яких було надано ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2025 були надані у кількості 560 аркушів.

Завірені копії документів, зазначених в ухвалі слідчого судді Подільського районного суду м. Києва, які не були надані під час складання протоколу тимчасового доступу до речей та документів, надані так і не були, та не було повідомлено про причини їх ненадання.

Слідчим суддею надано дозвіл на проведення обшуку за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а саме за адресою: АДРЕСА_1.

12.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва проведено обшук в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1

Під час обшуку виявлено та вилучено наступні речі: жорсткий диск SSD марки «Samsung» на 250 гб. с.н. НОМЕР_5 ; Жорсткий диск марки «TOSHIBA» на 1 тб. с.н. НОМЕР_1 ; Офісний системний блок чорного кольору без ідентифікаційних написів та номерів; Мобільний телефон «Redmi» чорного кольору модель M1908C31G; Мобільний телефон марки «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_2 ; Мобільний телефон марки «Iphon» ІМЕІ НОМЕР_3 ; Ноутбук марки «Lenovo» сірого кольору без ідентифікуючих написів; Ноутбук марки «Asus» модель S5506M с.н.S7NOK; Два зарядних пристрої для ноутбуків.

13.06.2025 вилучені речі визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна слідчий послався на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна слідчий вказав на п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника в підтримку вимог поданої апеляційної скарги, просив задовольнити її з наведених підстав, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, вислухано доводи прокурора в підтримку поданого клопотання та заперечення представника власника майна щодо задоволення клопотання прокурора про арешт вище вказаного майна, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК Українита судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_8 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК Україниу випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 20000076 від 02.05.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, та відношення до нього вилученого майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК Українитимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК Українипри обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Колегія суддів бере до уваги, що постановою слідчого слідчого відділу УП в метрополітені ГУНП у м. Києві, вказане майно, яке вилучено під час обшуку 12.06.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки в ході проведення досудового розслідування встановлено, що вилучені носії інформації та речі можуть бути використані як доказ обставин вчинення кримінального правопорушення та допоможуть встановити повне коло осіб, причетних до його вчинення .

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З урахуванням положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для частково задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Твердження апелянта про те, що ухвала постановлена з порушенням вимог ч.2 ст.235 КПК України, так як не містить строку її дії, а отже не відповідає вимогам закону, колегія суддів оцінює критично, так як арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК Україниарешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _______________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3