КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/5595/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року за скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року - задоволено частково.

Скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, складене 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 подав дві ідентичні за змістом та вимогами апеляційні скарги, які підлягають розгляду як одна, та просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати повністю, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги на повідомлення про підозру відмовити.

Уважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У мотивування скарги зазначає, що підозра ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні обґрунтовується зібраними під час здійснення досудового розслідування доказами

Вказує, що отримані навіть станом на 18 січня 2025 року відомості, задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, вже вказували на достатність доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, що цілком узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, а також пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0001423 від 29 серпня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366, частиною другою статті 332, частиною четвертою статті 358, частиною першою статті 366 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюють уповноважені прокурори Офісу Генерального прокурора.

Досудовим розслідуванням установлено, що по загальнодержавному багатомандатному округу №14 та згідно із Законом України «Про вибори народних депутатів України» ОСОБА_7 обраний народним депутатом України від політичної партії «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» та є народним депутатом України IX скликання.

Також установлено, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ХІ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 днів, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до цього часу.

Так, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, у пункту 3 цього Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, статтею 33 Конституції України, тобто право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (у тому числі зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 року №27) (далі - Правила), право перетинання державного кордону України військовозобов`язаним особам надано лише з окремих документально підтверджених підстав.

Ураховуючи викладене, виникли обмеження щодо вільного залишення території України громадянами України чоловічої статі віком від 18 до 60 років державного кордону України.

Встановлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням спосіб та за не встановлених обставин, не пізніше 14 липня 2022 року ОСОБА_10 і ОСОБА_11 звернулися до ОСОБА_7 з проханням посприяти у їх виїзді через державний кордон України та не пізніше 14 липня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , у яких не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 04 серпня 2022 року ОСОБА_12 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 04 серпня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_12 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 04 серпня 2022 року ОСОБА_13 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 04 серпня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 08 серпня 2022 року ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_11 звернулися до ОСОБА_7 з проханням посприяти у їх виїзді через державний кордон України та не пізніше 08 серпня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_11 , у яких не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 08 серпня 2022 року ОСОБА_16 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 08 серпня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_16 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 18 серпня 2022 року ОСОБА_17 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 18 серпня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_17 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 26 вересня 2022 року ОСОБА_18 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 26 вересня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_18 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 10 жовтня 2022 року ОСОБА_19 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 10 жовтня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_19 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 18 жовтня 2022 року ОСОБА_20 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у його виїзді через державний кордон України та не пізніше 18 жовтня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_20 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 16 листопада 2022 року ОСОБА_19 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у їх виїзді через державний кордон України та не пізніше 16 листопада 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_19 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 27 грудня 2022 року ОСОБА_14 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 27 грудня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_14 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 29 грудня 2022 року ОСОБА_21 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 29 грудня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_21 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 29 грудня 2022 року ОСОБА_22 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 29 грудня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_22 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 28 грудня 2022 року ОСОБА_23 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 28 грудня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_24 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 26 грудня 2022 року ОСОБА_17 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 26 грудня 2022 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_17 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 12 січня 2023 року ОСОБА_25 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 12 січня 2023 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_25 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 16 січня 2023 року ОСОБА_26 і ОСОБА_27 звернулися до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше 16 січня 2023 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_26 і ОСОБА_27 , у яких не було законних підстав для виїзду за кордон.

Не пізніше 05 червня 2023 року ОСОБА_11 звернувся до ОСОБА_7 з проханням посприяти у виїзді через державний кордон України та не пізніше червня 2023 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію всупереч Правил незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_11 , у якого не було законних підстав для виїзду за кордон.

З метою створення уяви про нібито наявну необхідність сприяння виконанню службових повноважень за участю вказаних осіб, ОСОБА_7 склав електронні листи до Державної прикордонної служби України, до яких вніс завідомо неправдиві відомості щодо необхідності його супроводження як водіїв при перетині державного кордону України.

У даному кримінальному провадженні 18 січня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, повторно, з використанням службового становища, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 КК України.

27 червня 2025 року до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року - задоволено частково.

Скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, складене 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовлено.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується та доходить висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно пункту 10 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання в ході повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам статті 277 КПК України.

Відповідно до положень статті 277 КПК України повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Задовольняючи скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та скасовуючи повідомлення про підозру ОСОБА_7 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, складене 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність у прокурора на момент повідомлення 18 січня 2025 року про підозру достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України.

На переконання колегії суддів, у даному випадку слідчий суддя вийшов за межі своїх повноважень, які обмежуються здійсненням судового контролю у визначених КПК України випадках, та надав оцінку обставинам, які досліджуються судом в ході судового провадження, про що обґрунтовано зазначив прокурор в апеляційній скарзі.

Так, відповідно до вимог пункту 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, в якій суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Вказані вимоги слідчим суддею при розгляді скарги не дотримано.

Замість перевірки дотримання вимог статей 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру ОСОБА_7 , слідчий суддя вдався до встановлення достатності зібраних доказів для доведення наявності події та складу кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001423 відсутні докази, які обґрунтовано є достатніми для повідомлення ОСОБА_7 про підозру від 18 січня 2025 року в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненого щодо кількох осіб, повторно, з використанням службового становища, та у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, пославшись на відповідні норми Закону України «Про статус народного депутата України» та рішення Конституційного суду України від 05 березня 2003 року №5рп/2003 щодо статусу звернень народного депутата України, тим самим слідчий суддя вирішив питання, які не є предметом розгляду під час досудового розслідування, оскільки, у відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину та винуватості особи в його вчиненні вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов передчасного висновку про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 від 18 січня 2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Дослідивши вимоги та зміст скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , в порядку пункту 10 частини першої статті 303 КПК України, на повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Перевіркою наданих суду апеляційної інстанції матеріалів встановлено, що в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 18 січня 2025 року належним чином викладено зміст підозри та правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, із зазначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність, та стислого викладу фактичних обставин кримінальних правопорушень.

Аналіз вказаного повідомлення про підозру дає підстави стверджувати, що вона за своїм змістом у повній мірі відповідає вимогам статті 277 КПК України та містить у собі всі передбачені вказаною статтею відомості.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог статей 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , які б слугували підставою для їх скасування.

Окрім того, доводів стосовно порушення органом досудового розслідування вимог статей 277, 278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 , скарга захисників не містить.

За таких обставин, у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 20 січня 2024 року та повідомлення про нову підозру від 18 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року слід відмовити, оскільки скаржником не доведено, що при складенні та врученні повідомлення про підозру було допущено порушення норм чинного КПК України.

Оскільки положеннями чинного КПК України не передбачено повноважень суду вирішувати питання про зобов`язання слідчого чи прокурора до вчинення вказаних дій за наслідками розгляду скарги на повідомлення про підозру у порядку пункту 10 частини першої статті 303 КПК України, необґрунтованими є вимоги скарги в частині зобов`язання внесення відомостей про скасування повідомлення про підозру до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та її задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру.

Керуючись статтями 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 18 січня 2025 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 332, частиною першою статті 366 КК України, у кримінальному провадженні №0001423 від 29 серпня 2023 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4