Справа № 442/3099/16-к
Провадження № 1-кп/438/24/2025
У Х В А Л А

щодо вирішення клопотання про відвід прокурорів

17 грудня 2025 року колегія суддів Бориславського міського суду Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву представника потерпілого малого приватного підприємства « Наталі» ОСОБА_5 про відвід процесуальним прокурорам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001802 від 17 серпня 2015 року та № 0001613 від 31 липня 2015 року,

стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

ОСОБА_9 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 191 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції), потерпілої ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції), представника потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , малого приватного підприємства «Наталі» адвоката ОСОБА_12 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_13 ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні колегії суддів Бориславського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.191, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 358 КК України.

11 листопада 2025 року представником потерпілого МПП «Наталі» адвокатом ОСОБА_5 через канцелярію суду подано заяву про відвід процесуальним прокурорам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні.

Посилаючись на ст. 77 КПК України як на підставу для відводу, представник зазначила, що обставинами, які викликають сумнів у неупередженості прокурорів та виключають її участь у провадженні, є заперечення останніх проти задоволення заявленого клопотання представником МПП «Наталі» упідготовчому судовому про передачу майна на відповідальне зберігання потерпілому МПП «Наталі», зокрема предметів та об`єктів, які визнано речовими доказами, а саме: нежитлове приміщення хлібопекарні, що розташовано за адресом: м.Дрогобич, вул. Б.Хмельницького,49, розміром 43,5x10м. в задовільному стані, а також обладнання хлібопекарні, яке складається з: піч в комплекті - 1шт.; розтинка - 1шт., тістомішалка - 1 шт.; розділювач тіста - 1 шт.; закаточна машина - 1 шт.; просіювач муки - 1 шт.; форми для випічки хліба в асортименті - 196 шт.; ваги маленькі 2 шт. В обґрунтування своїх заперечень прокурори озвучили суду неправдиві відомості про те, що підставою для передачі на зберігання даних речових доказів ОСОБА_14 були правовстановлюючі документи на дані об`єкти, які належать на праві власності ПП «Золоте зернятко», а відтак презюмують, що ці об`єкти були зареєстровані за ОСОБА_9 , а тому правомірно їй передані на зберігання. Передача на відповідальне зберігання даних об`єктів в даний час потерпілому МПП «НАТАЛІ» вважають втручанням в право власності обвинуваченої ОСОБА_9 та ПП «Золоте зернятко».

Разом з тим, постановою СВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_15 від 21.06.2010 року про приєднання до справи речових доказів, приміщення пекарні за адресою м.Дрогобич, вул.Б.Хмельницького, 49 та обладнання для випічки хлібобулочних виробів, оглянутих протоколом огляду речових доказів від 21.06.2010 року, як об`єкти злочинних дій, визнано і приєднано до справи як речові докази і передано на зберігання ОСОБА_9 , як фізичній особі, а не як власнику (засновнику) чи директору ПП «Золоте зернятко».

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_14 та ОСОБА_8 обвинувачуються в умисному незаконному заволодінні майном МПП «Наталі», яке належить МПП «Наталі» на праві приватної власності, а саме приміщенням пекарні, що розташовано в АДРЕСА_1 та обладнанням для виготовлення хлібо-булочних виробів, на загальну суму 238 519 гривень, що є особливо великим розміром.

Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності, права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем, але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і надалі належить власникові.

Фактична реєстрація права власності за ПП «Золоте зернятко» на нежитлове приміщення за адресою: м. Дрогобич, вул. Б. Хмельницького, 49 на підставі підробленого договору купівлі-продажу №01 від 30.12.2000р. є неправомірною, та не припиняє права власності на дане майно МПП «Наталі».

З урахуванням наведеного, твердження процесуальних прокурорів про те, що задоволення заявленого мною клопотання про передачу майна на відповідальне зберігання потерпілому МПП «Наталі» буде втручанням в право власності на дане майно обвинуваченої ОСОБА_9 та ПП «Золоте зернятко» є безпідставним, необґрунтованим та неспроможним, спрямоване на захист інтересів обвинуваченої ОСОБА_9 , а не потерпілого МПП «Наталі».

При таких обставинах, як представник потерпілого МПП «Наталі», висловлюю свою недовіру процесуальним прокурорам у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки у мене є обґрунтовані сумніви у їх неупередженості, так як їх поведінка свідчить про їх особисту заінтересованість в результатах кримінального провадження, про що мені стало відомо в судовому засіданні 04.11.2025р.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості та якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження.

У судовому засіданні представник МПП «Наталі» адвокат ОСОБА_5 підтримала завлений відвід процесуальним прокурорам, зіславшись на обставини викладені у заяві.

Потерпілі ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_11 підтримали заявлений представником потерпілого МПП «Наталі» ОСОБА_5 відвід процесуальним прокурорам.

Прокурор ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_7 заперечили проти заявленого відводу, посилаючись на його необґрунтованість. Зазначили, що представник потерпілого МПП «Наталі» не навів жодних обставин, визначених ст. 77 КПК України, які б свідчили про упередженість прокурорів.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_13 у судовому засіданні просять відмовити у задоволенні заяви представника потерпілого малого приватного підприємства « Наталі» ОСОБА_5 про відвід процесуальним прокурорам провадженні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні за безпідставністю.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в частині, що стосується заяви про відвід, колегія суддів приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Окрім того, ч. 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Положення ст. 77 КПК України визначають перелік підстав, що виключають участь прокурора в кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, на яку посилається захист в обґрунтування заяви про відвід, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто заінтересований в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що неупередженість та об`єктивність є одними із засад діяльності прокуратури.

Стаття 10 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачає, що прокурор зобов`язаний діяти неупереджено, додержуючись вимог закону щодо підстав, порядку та умов реалізації повноважень прокуратури в межах її функцій. Він має бути об`єктивним у відносинах з органами влади, громадськістю та окремими особами й усвідомлювати соціальну значимість прокурорської діяльності, міру відповідальності перед суспільством.

Згідно з Керівними принципами ООН щодо ролі обвинувачів, прийнятих восьмим Конгресом ООН із запобігання злочинності і поводження з правопорушниками (Гавана, Куда, 27 серпня - 7 вересня 1990 року), обвинувачі відповідно до закону виконують свої обов`язки справедливо, поважають і захищають людську гідність й захищають права людини, сприяючи тим самим забезпеченню належного процесу і безперебійного функціонування системи кримінального правосуддя. При виконанні своїх обов`язків обвинувачі виконують свої функції неупереджено та уникають будь-якої дискримінації на основі політичних переконань, соціального походження, раси, культури, статі або будь-якої іншої дискримінації; захищають державні інтереси, діють об`єктивно, належним чином враховують становище підозрюваного та жертви і звертають увагу на всі обставини, що мають відношення до справи, незалежно від того, вигідні чи невигідні вони для підозрюваного (п. 12, п. 13).

Таким чином, неупередженість прокурора є необхідною умовою виконання ним своїх повноважень на стадії досудового розслідування та в судовому провадженні (ст. 36 КПК України), що буде сприяти здійсненню завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України) та забезпеченню законності (ст. 9 КПК України).

Водночас, норми кримінального процесуального законодавства не містять переліку ознак, які б розкривали сутність упередженості. Вказане дає підстави для висновку про оціночний характер цієї категорії, яка має встановлюватися у кожному випадку на підставі конкретних обставини, які підтверджені відповідними доказами.

Під час розгляду заяви про відвід групи прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що підставою для звернення з цією заявою є заперечення останніх проти задоволення заявленого клопотання представником МПП «Наталі» упідготовчому судовому про передачу майна на відповідальне зберігання потерпілому МПП «Наталі», зокрема предметів та об`єктів, які визнано речовими доказами

Перевіривши підстави, якими обґрунтована заява про відвід, враховуючи зміст ст. 77 КПК України, в якій передбачені підстави для відводу прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновку, що обставини, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість вищезгаданих прокурорів у даному провадженні, відсутні.

Так, у відповідності до ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Натомість, позиція під час здійснення повноважень прокурора у кримінальному провадженні не може вважатися упередженістю та, відповідно, слугувати підставою для їх відводу, оскільки зумовлена процесуальним статусом та процесуальними повноваженнями прокурорів, визначеними ст. 36 КПК України, а законність процесуальних дій (бездіяльності) прокурорів, вчинених в порядку нагляду за досудовим розслідуванням, не може перевірятися поза межами передбаченого законом процесуального контролю.

Колегія суддів також враховує, що жодних доказів упередженості прокурорів ОСОБА_6 чи ОСОБА_7 чи їх зацікавленості у результатах розгляду даної справи представником потерплих адвокатом ОСОБА_5 не надано, а відтак, доводи заяви про відвід є голослівними та не можуть братися до уваги.

Вмотивованість відводу означає, перш за все, спроможність представлених заявником аргументів обґрунтувати сумніви у неупередженості прокурора чи прокурорів , можливість впливу вказаних факторів (підстав) на вирішення даної справи або об`єктивну неможливість його участі в цьому провадженні. Будь-який учасник кримінального провадження може не погоджуватися з вчиненими діями або постановленими рішеннями прокурора і оцінювати їх з позиції свого процесуального статусу і власного процесуального інтересу. Однак, тлумачення таких дій і рішень у сенсі підстав для відводу має базуватися не лише на власному переконанні в їх умисній необ`єктивності, а й на фактичних обставинах, за допомогою яких відповідні обставини стануть очевидними і для суду, який розглядає заяву про відвід.

Незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями чи бездіяльністю прокурорів за умови відсутності об`єктивних даних, які б свідчили про їх упередженість до будь-кого зі сторін провадження, не є підставою для їх відводу.

На переконання колегії суддів, заявлений прокурорам відвід ґрунтується лише на оціночних судженнях представника потерпілих адвокат ОСОБА_5 та потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та не містить об`єктивно підтверджених відомостей про існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості прокурора або підтверджують особисту зацікавленість.

За наведених обставин, посилання сторони захисту у заяві про відвід на п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України не є доречними та відхиляються колегією суддів. Існування будь-яких інших підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурорів колегією суддів також не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст. ст. 7,20, 49 , 77, 80-82, 336, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

у задоволенні заяви представника потерпілого малого приватного підприємства «Наталі» ОСОБА_5 про відвід прокурору ОСОБА_6 та прокурору ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001802 від 17 серпня 2015 року та № 0001613 від 31 липня 2015 року відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали складено 22 грудня 2025 року.

Суддя доповідач ОСОБА_16

Судді: ОСОБА_17

ОСОБА_18