Справа № 489/928/26
Провадження № 1-кс/489/1002/26
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

10 лютого 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ТОВ «Довник Бізнес» на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.12.2025,

встановив:

09.02.2026 до слідчого судді Інгульського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ТОВ «Довник Бізнес» на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.12.2025 за фактом незаконного продажу посадовими особами КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» місць для поховання на Мішковському кладовищі м. Миколаєва.

Підстави та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначені § 1 Глави 26 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Аналіз процитованих норм КПК України вказує на те, що законом визначений не тільки вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді на стадії досудового провадження, а і коло осіб, які мають відповідний процесуальний статус, що дозволяє їм оскаржити відповідні рішення, дії чи бездіяльність.

В тексті скарги заявник вказує, що 16.12.2025 ним була подана до ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області заява про вищевказане кримінальне правопорушення.

Проте, звертаючись до слідчого судді з даною скаргою, скаржник не додав до неї будь-яких доказів того, що дійсно за вищевказаних обставин звертався до ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області з такою заявою (якими можуть бути відповідна заява про кримінальне правопорушення з відміткою про її отримання уповноваженою особою, розписка про її отримання службовою особою, поштове повідомлення про вручення тощо) та що така заява була саме заявою про конкретне кримінальне правопорушення, вказане у скарзі.

Таким чином, до скарги не були додані відповідні докази, які б підтверджували факт звернення заявника до органу досудового розслідування із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а також не додані документи, які б підтверджували неможливість надання скаржником відповідних доказів.

Вказане, у свою чергу, позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися, що скаргу подала особа, яка дійсно має право подавати відповідну скаргу (має статус заявника відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України), а також щодо того, що така скарга відповідно до правил територіальної підсудності підлягає розгляду саме в цьому суді, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України є підставою для повернення скарги особі, яка її подала.

Крім того, зі скарги слідує, що заява про вчинення кримінального правопорушення була подана до ТУ ДБР у м. Миколаєві 16.12.2025, однак до слідчого судді скаржник звернувся лише 09.02.2026.

При цьому, відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Комплексний аналіз процитованих норм КПК України вказує на те, що, по-перше, строк подання скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення чітко законом обмежений у часі, оскільки така скарга може бути подана слідчому судді протягом десяти днів після закінчення встановлених законом 24 годин, протягом яких вказані особи зобов`язані внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення.

По-друге, у випадку подання скарги після закінчення встановленого законом десятиденного строку на її подання, скарга може бути прийнята до розгляду виключно, якщо особа, яка її подала, заявить клопотання про поновлення пропущеного нею строку та наведе підстави, які свідчать про поважність пропуску такого строку.

Зі скарги слідує, що заява про кримінальне правопорушення була подане до СВ ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області 16.12.2025, тому відомості за такою заявою слідчий мав внести до ЄРДР до 17.12.2025 включно, а з 18.12.2025 почав відраховуватись десятиденний строк на оскарження бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відповідних відомостей за період з 16.12.2025 до 17.12.2025 включно.

У зв`язку з цим, заявник мав право звернутись до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи щодо невнесення відомостей за його заявою до ЄРДР до 29.12.2025 включно(з урахуванням того, що останній десятий день припадає на вихідний день 27.12.2025 і тому переноситься на наступний робочий день 29.12.2025).

Подальше ж отримання заявником відповіді з ВП № 2 МРУП ГУНП в Миколаївській області щодо того, що відомості за вказаною заявою до ЄРДР не були внесені, на перебіг такого строку не впливає, оскільки, як вказано вище, бездіяльність, яка може бути предметом судового розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, є вчиненою після спливу 24 годин з часу подання уповноваженій законом особі заяви про кримінальне правопорушення і строк оскарження такої бездіяльності відраховується саме з цього часу, а не з часу, коли про таку бездіяльність довідався скаржник.

Проте заявник звернувся до слідчого судді із даною скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР лише 09.02.2026, тобто більш ніж через один місяць та один тиждень після закінчення встановленого законом десятиденного строку з моменту відповідної бездіяльності щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення за відповідним повідомленням скаржника.

При цьому, у поданій слідчому судді скарзі скаржник, ігноруючи вимоги ст. 304 КПК України, не порушує питання про поновлення пропущеного ним строку на оскарження відповідної бездіяльності, а також скарга не містить відомостей про причини поважності пропуску заявником десятиденного строку на її оскарження, що є необхідною умовою для вирішення слідчим суддею питання щодо наявності підстав для поновлення пропущеного строку на оскарження бездіяльності слідчого, яке має відбуватися лише при заявленні скаржником відповідного клопотання.

Натомість положення ч. 2 та 3 ст. 304 КПК України мають імперативний характер та зобов`язують слідчого суддю повернути скаргу особі, яка її подала, у випадку закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, коли особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Крім того, з визначеної ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Також відповідно до закріпленої в ст. 22 КПК України змагальності, як загальної засади кримінального провадження, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За такого, пропуск заявником визначеного ч. 1 ст. 304 КПК України строку на оскарження відповідної бездіяльності, за відсутності передбаченої ч. 2 ст. 304 КПК України заяви про його поновлення та з урахуванням засад диспозитивності та змагальності кримінального провадження, не дає слідчому судді жодного права самостійно ініціювати питання поновлення пропущеного строку та відкрити провадження за таким зверненням, і однозначно зобов`язує слідчого суддю, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, повернути скаргу особі, яка її подала.

Керуючись статтями 303-304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу ТОВ «Довник Бізнес» на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.12.2025 повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1