ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2824/25 Справа № 202/8513/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000183 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпра від 04.06.2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним за вчинення злочину при таких обставинах.

16.05.2024 р. близько 17.00 години ОСОБА_8 спільно зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де через якийсь проміжок часу у кухні зазначеного будинку між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла бійка.

В подальшому ОСОБА_9 , використовуючи малозначний привід, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав наносити хаотичні удари по тілу ОСОБА_10 .

В цей момент ОСОБА_8 , з метою припинити бійку між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 підійшов до останнього та почав його відтягувати подалі від ОСОБА_10 , в результаті чого ОСОБА_9 повалив ОСОБА_8 на стіл та почав наносити останньому удари в район тулуба.

В ході вищевказаних дій у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Приблизно о 17.30 годині 16.05.2024 р., реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння смерті ОСОБА_9 на ґрунті конфлікту та з мотивів помсти за застосоване насильство, перебуваючи у кухонній кімнаті домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , взяв до правої руки кухонний ніж та наніс три удари в район тулуба ОСОБА_9 , який в цей момент перебував на близькій дистанції лежачи на ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив ОСОБА_9 колото-різану рану по переднє-ключичній лінії в проекції 4-5 міжребір`я, проникаючу у грудну порожнину, колото-різану рану лівої надлопаткової ділянки, проникаючу у грудну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, а також колото-різану рану лівої підключичної ділянки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 було своєчасно надано медичну допомогу і він вижив.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказує, що вирок суду незаконний та підлягає скасуванню. Зауважує, що він лише намагався захистити себе і тому завдав удари ножем ОСОБА_9 з метою припинення протиправних дій з його боку. Просить переглянути вирок суду на предмет законності.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , вказує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що вирок базується на припущеннях, а в діях ОСОБА_8 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, натомість наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України. Просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним за ст. 124 КК України.

Прокурор подав заперечення на апеляційні скарги, в яких вказує, що зібрані в ході досудового розслідування докази є належними та допустимими і доводять наявність умислу у ОСОБА_8 саме на умисне вбивство ОСОБА_9 . Просить апеляційні скарги залишити без задоволення, вирок суду залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційні скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту задоволенню не підлягають за таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину за вказаних у вироку обставин відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом всебічно й повно досліджені та правильно оцінені.

Судом правильно встановлено та зазначено у вироку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується:

- показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , яким стало відомо про подію кримінального правопорушення зі слів ОСОБА_8 одразу після вчинення ним злочину, та який показав, що мав намір зарізати ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події від 17.05.2024 року, згідно якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучені: ніж з дерев`яною рукояткою, яка обмотана ізолентою синього кольору; металева чарка; скляна чарка; металева чарка; наволочка з подушкою зі слідами речовини бурого кольору; пляшка з-під горілки 0,5 л. «Житня сльоза»; пляшка з-під горілки 0,5 л. «Хлібний дар»; ніж з дерев`яною рукояткою зі слідами бурого кольору; сліди плями бурого кольору; футболка жовтого кольору; ніж з дерев`яною рукояткою марки «Vincent»; ніж з дерев`яною рукояткою, забруднений; ніж з саморобним чохлом для клинка марки «Tramontina»; ніж з пластиковою рукояткою з назвою «Хортиця»; ніж з чорною рукояткою; сліди плям речовини бурого кольору; штани чорного кольору; штани синього кольору; спортивна кофта сірого кольору;

- висновком судово - медичної експертизи № 117 від 21.05.2024 року, згідно якого у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь - яких тілесних ушкоджень не виявлено;

- висновком судово - медичної експертизи № 118 від 21.05.2024 року, згідно якого у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при зверненні за медичною допомогою виявлено: забій, садно лівого колінного суглобу, які утворилися від однієї ударної дії тупого предмету, можливо у час, вказаний в постанові слідчого, та має ознаки легких тілесних ушкоджень;

- довідкою начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 , згідно якої 16.05.2024 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був евакуйований в ЗМЗ № 1 м. Лиман з діагнозом: ножове порання, гк зліва проникаюче в черевну порожнину, лівобічний гемопневмоторакс, колота різана рана надключичної ділянки зліва. Після проведення стабілізаціних заходів був евакуйований до ПХГ 59 ВМГ м. Слов`янськ;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 та його захисника від 17.05.2025 року, під час якого останній відтворив події, які відбувалися 16.05.2024 року близько 18:00 год. у домоволодінні АДРЕСА_1 , де вони з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої і ОСОБА_13 почав бити ОСОБА_10 , та в подальшому почав наносити удари і йому. ОСОБА_8 , лежачи спиною на столі, схватив ніж та в той момент коли ОСОБА_9 лежав на ньому наніс йому три удари ножем в область грудини і ключиці внаслідок чого ОСОБА_9 впав на землю;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 17.05.2025 року, за яким останній відтворив події, які відбувалися 16.05.2024 року близько 18:30 год., коли він з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у домоволодінні АДРЕСА_1 випивали алкогольні напої, де у нього з ОСОБА_9 стався конфлікт і той вдарив його тричі, в ході конфлікту ОСОБА_8 попросив ОСОБА_10 вийти з дому, та коли він повернувся через 10 хв. назад то побачив на підлозі ОСОБА_9 у крові і запитав що трапилося та зазначив про необхідність викликати швидку. Показав, що у той час, коли перебував на вулиці ніяких звуків з дому не чув, предмет, яким ОСОБА_8 наносив удари він не бачив;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 17.05.2024 року за участю свідка ОСОБА_11 , за яким останній відтворив події, які відбувалися 16.05.2024 року у другій половині дня, коли він приїхав до домоволодінні АДРЕСА_1 щоб передати ОСОБА_8 харчі, де зустрів останнього, який йому повідомив, що сяде у в`язницю. ОСОБА_11 , зайшовши у кімнату, побачив на підлозі ОСОБА_9 , який лежав у крові та предмет, візуально схожий на ніж, після чого він поїхав викликати швидку;

- висновком експерта № 893/1422-БД від 11.06.2024 року, у відповідності до якого при дослідженні зразка крові ОСОБА_8 встановлена група А з ізогімаглютинінолм анти-В за ізосерологічною системою АВ0, та при дослідженні зразка крові потерпілого ОСОБА_9 встановлена група В з ізогімаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0;

- висновком експерта № 893/1424-БД від 21.06.2024 року, згідно якого на вилученому у ході огляду 17.05.2024 року ножі, а саме на його клинку виявлено сліди крові, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_9 , при цьому даних про походження змішаних слідів крові та поту на рукоятці ножа від ОСОБА_8 не отримано;

- висновком судово - психіатричного експерта № 347 від 21.06.2024 року, згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 за своїм психічним станом розуміє мету проведення експертизи, психічно хворим себе не вважає, розуміє протиправність і караність інкримінованого йому діяння. В період інкримінованого йому діяння не виявляв, і в теперішній час не виявляє будь - яких психічних розладів, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 19.06.2025 року, за яким останній відтворив події, які відбувалися 16.05.2024 року близько 18:00 год., коли він з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у домоволодінні АДРЕСА_1 випивали алкогольні напої, де у нього з ОСОБА_10 стався конфлікт, бійка і ОСОБА_8 підійшов до нього і почав відтягувати та бити, в ході бійки він повалив ОСОБА_8 на стіл та в цей момент ОСОБА_8 взяв зі столу кухонний ніж і наніс три удари, один удар в область лопатки зліва і два удари в область грудини зліва, після чого ОСОБА_14 впав на підлогу;

- висновком експерта № 140 від 22.06.2024 року, у відповідності до якого у ОСОБА_9 було виявлено колото-різану рану по переднє-ключичній лінії в проекції 4-5 міжребір`я, проникаючу у грудну порожнину, колото-різану рану лівої надлопаткової ділянки, проникаючу у грудну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, а також колото-різану рану лівої підключичної ділянки, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Крім того, ушкодження у виді колото-різаної рани по переднє-ключичній лінії в проекції 4-5 міжребір`я, проникаючу у грудну порожнину, колото-різану рану лівої надлопаткової ділянки, проникаючу у грудну порожнину, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються, чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Локалізація виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не виключає можливість їх утворення за обставин, на які вказує він сам та ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту.

Крім того, вину ОСОБА_8 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджують покази свідка ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 , які повністю між собою узгоджуються, не викликають протирічь та доводять вину ОСОБА_8 ..

Зібраних в ході досудового розслідування доказів з боку їх належності та допустимості достатньо для переконання незалежного спостерігача у винуватості саме ОСОБА_8 .

Прямими доказами в данмоу кримінальному провадженні є покази свідка ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_9 , протоколами огляду місця події, слідчими експериментами за участю потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , довідкою начальника медичної служби в/ч НОМЕР_1 про стан ОСОБА_9 після протиправних дій ОСОБА_8 , висновками експертів щодо локалізації тілесних ушкоджень та причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_8 та їх наслідками у вигляді тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому.

З матеріалів провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для провадження.

Докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні саме закінченого замаху на умисне вбивство, є належними, допустимими, достатніми та достовірними, а висновки суду щодо їх оцінки не містять протиріч та сумнівів, відповідають вимогам ст. 94 КПК України та критерію поза розумним сумнівом, який використовує ЄСПЛ у своїй практиці.

Посилання обвинуваченого в його апеляційній скарзі на те, що він перебував у стані необхідної оборони та вдарив ножем ОСОБА_9 виключно з метою того, щоб останній перестав його душити є безпідставними з огляду на таке.

Виходячи із законодавчого визначення необхідної оборони в ч. 1 ст. 36 КК України її сутність полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання. Дії, спрямовані на зупинення суспільно небезпечного посягання, вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.

До умов правомірності необхідної оборони відносяться умови, які характеризують суспільно небезпечне посягання: наявність суспільно небезпечного посягання; його дійсність (реальність), та умови правомірності необхідної оборони, що характеризують захисні дії: можливість захищати лише цінності, безпосередньо названі в ч. 1 ст. 36 КК України, шкода має заподіюватись лише особі, яка вчиняє посягання, а не будь-якій іншій особі; захист не має перевищувати меж необхідної оборони. При цьому, наявність посягання передбачає, що посягання вже почалося (чи близьке до цього) і ще не закінчилося. Ця ознака наявності посягання визначає межі необхідної оборони в часі початковий і кінцевий моменти суспільно небезпечного посягання, у межах якого можлива правомірна оборона. Разом з цим, оборона не може вважатися правомірною, коли посягання закінчилося і небезпека вже не загрожує особі. Момент фактичного закінчення суспільно небезпечного посягання свідчить про те, що в застосуванні заходів захисту явно відпала потреба. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Оскільки ОСОБА_8 наніс три удари в життєво важливий орган - тулуб ОСОБА_9 , з проникненням у грудну порожнину, що вказує на спрямованість наміру саме не на припинення дій ОСОБА_9 , адже ОСОБА_8 міг, використовуючи ніж, поранити останнього в руку, ногу або іншу частину тіла, яка не є життєво важлива з метою подавити опір ОСОБА_9 та звільнитися від удушшя з боку останнього.

Характер нанесених ОСОБА_8 ударів свідчить про те, що на момент нанесення ударів він шукав життєво важливий орган на тілі ОСОБА_9 з метою потрапляння в нього ножем з метою не тільки подавлення сили ОСОБА_9 а й показово помститися за образу перед обличчям ОСОБА_10 .

Відносно доводів апеляційних скарг захисту про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ст. 124 КК України, колегія суддів зауважує на таке.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 при нанесенні потерпілому ОСОБА_9 ударів ножем, завдав їх у життєво важливі органи, і тільки випадково не вбив ОСОБА_9 одразу після потрапляння ножа в тулуб останнього, однак при цьому ОСОБА_8 мав об`єктивну можливість завдати удар по руках, в ногу, тобто в нежиттєво важливі органи, удар куди з меншою вірогідністю буде мати наслідком смерть потерпілого. Що стосується отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаної рани по переднє-ключичній лінії і колото-різана рана лівої надлопаткової ділянки, вказані травми відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються, чи можуть закінчитися смертю. Таким чином, обставини події кримінального правопорушення та характер спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, їх локалізація у життєво важливі частини тіла і кількість наявно свідчить, що ОСОБА_8 в момент заподіяння ударів ножем мав намір саме на спричинення смерті потерпілому, а не на припинення його протиправних дій, адже в таких умовах завдання лише одного удару зупинило б ОСОБА_9 . Також слід зауважити, що смерть потерпілого не настала внаслідок вчасно наданої медичної допомоги.

Крім того, для кваліфікації дій особи за ст. 124 КК України є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. У даному випадку, як встановлено в ході апеляційного розгляду та підтверджено наявними доказами, будь - якого посягання або дій з боку потерпілого ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_8 в момент конфлікту чи напередодні не встановлено, його дії не становили загрози для життя чи здоров`я останнього і підстав для застосування ножа не було. Вказані дії ОСОБА_8 по відношенню до потерпілго не були співмірні діями ОСОБА_9 , а тому є доведеною направленість умислу ОСОБА_8 саме на вбивство ОСОБА_14 , а отже і сумнівів у кваліфікації його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у суду немає.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції цілком вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 саме за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а доводи захисника останнього в апеляційній скарзі про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та відсутність в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення є необґрунтованими та спростовуються матеріалами провадження.

Таким чином, вирок суду законний та обгрунтований, підстав для його зміни чи скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

ВирокІндустріального районного суду м. Дніпра від 04.06.2025 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом трьох місяців з моменту отримання копії рішення суду.

Судді: