Справа № 132/3493/25
Провадження №11-сс/801/1034/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Корделівка Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, тимчасово непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Згідно матеріалів кримінального провадження № 0000346 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2025 року ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року клопотання слідчого задоволено частково та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання строком на 2 місяці, а саме до 02 лютого 2026 року.

Покладено на підозрюваного обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що в судовому засіданні прокурором доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, водночас, необхідним та достатнім запобіжним заходом, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, буде запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

слідчий суддя не урахував належним чином наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тяжкість вчинених злочинів, обставини його вчинення та особу підозрюваного;

обраний запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги, указали, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики не доведені.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді не відповідає.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (ч. 2 ст. 183 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження слідує, що ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000346, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

У межах указаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ураховуючи, що в апеляційній скарзі прокурор не оспорює обґрунтованість підозри, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу слідчого судді у цій частині, а відтак погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

Щодо наявності ризиків у цьому кримінальному провадженні апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Отже, будь-який запобіжний захід покликаний забезпечити виконання особою, щодо якої він застосований, процесуальних обов`язків та у жодному разі не може застосовуватись як частина покарання за вчинене діяння.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків; перешкоджання повному та всебічному розслідуванню кримінального провадження іншим шляхом; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді.

Статтею 187 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, указаних у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також бажання підозрюваного співпрацювати зі слідством.

З оскаржуваної ухвали слідує, що указані положення слідчим суддею ураховано.

Установлено, що підозрюваний ОСОБА_7 хоча і обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, проте має постійне місце проживання, проживає з дружиною, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є особою з інвалідністю (посвідчення серії НОМЕР_1 ), за якою він здійснює догляд, в силу ст. 89 є несудимим.

Частиною четвертою статті 194 КПК України визначено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення також існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд мають право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання колегії суддів, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Ураховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, за яким ОСОБА_7 оголошено підозру, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Водночас слідчий суддя дійшов правильного висновку, що належним і достатнім запобіжним заходом, який забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, може бути цілодобовий домашній арешт.

Застосування домашнього арешту передбачає відчутне втручання у приватне життя особи шляхом покладання на неї за рішенням суду заборон та обмежень. Із цих підстав за оцінками Європейського суду із прав людини домашній арешт розглядається в тій самій площині, що й тримання особи під вартою, оскільки він пов`язаний із позбавленням свободи, виходячи з розуміння положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Виходячи з переліку запобіжних заходів, закріплених у ст. 176 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Такий запобіжний захід має застосовуватися у тих випадках, коли застава є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою - занадто суворим.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Манчіні проти Італії» указав, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п. п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, за ступенем суворості, у значенні ст. 5 Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, такий захід межує з позбавленням волі.

Домашній арешт за своєю сутністю є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на підозрюваного (обвинуваченого) у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу, реалізуються й контролюються правоохоронними органами у взаємодії з органом досудового розслідування, у чиєму провадженні знаходиться справа.

Ураховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , вік, сімейний та матеріальний стан, обґрунтованість підозри у вчиненні злочинів, беручи до уваги характер та обсяг висунутого обвинувачення, вид та розмір покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, поведінку підозрюваного у взаємозв`язку з можливими ризиками, на які указано прокурором, колегія суддів дійшла висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Указаний запобіжний захід є пропорційний тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у цьому кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти як орган досудового розслідування, так і в подальшому суд.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу начальника Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області від 01 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4