Провадження № 1-кс/643/7062/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000888 від 12.09.2025,

ВСТАНОВИВ:

Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000888 від 12.09.2025 за підозрою ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1; п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника третьої прикордонної застави реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), являючись військовою службовою особою та будучи прямим начальником інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи підвозу відділення забезпечення 3 прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдата ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, достовірно знаючи статутні вимоги, які регламентують взаємовідносини між військовослужбовцями, перевищуючи свої службові повноваження та надану йому владу, у достовірно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше вересня 2024 року, тобто в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем несення ним військової служби 3 прикордонна застава реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, яка тимчасово розташовувалась у населеному пункті АДРЕСА_1 , отримавши попередньо доступ до банківської карти свого підлеглого солдата ОСОБА_6 , який у вересні 2024 року втратив вказаний платіжний засіб і у зв`язку з інтенсивністю бойових дій та постійним перебуванням на передніх позиціях лінії оброни («на нулі»), не мав фізичної змоги самостійно дістатися до найближчого відділення банку для відновлення платіжного засобу, тому, розраховуючи на допомогу та доброчесність свого командира, звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти у відновленні втраченої картки або отриманні нової, оскільки останній мав можливість виїжджати із зони бойових дій.

При цьому, ОСОБА_5 діючи з корисливих мотивів, прийняв рішення оформити на ОСОБА_6 банківську картку, та в подальшому заволодіти грошовими коштами, які будуть надходити на рахунок останнього у якості грошового забезпечення.

Так, 22.10.2024 ОСОБА_5 , діючи умисно та протиправно, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, які будуть надходити на рахунок ОСОБА_6 у якості грошового забезпечення, відвіз останнього до відділення АТ «ОщадБанк», розташованого у н.п. Великий Бурлук Харківської області, де допоміг в оформленні банківської карти.

В подальшому, старший лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовою службовою особою, вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, зловживаючи довірою підлеглого ОСОБА_6 та використовуючи своє службове становище, отримавши доступ до перевипущеної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 (зареєстрована та активована 22.10.2024), не передав її власнику.

Натомість, ОСОБА_5 , діючи в інтересах особистого збагачення, протиправним шляхом привласнив зазначений платіжний засіб з метою подальшого використання у власних корисливих інтересах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 06.01.2025 ОСОБА_5 здійснив технічну операцію зі зміни PIN-коду картки, чим остаточно перебрав на себе контроль над рухом грошових коштів на рахунку потерпілого.

При цьому, у день зміни PIN-коду, 06.01.2025 о 09:19, з картки було знято 10 000 грн у банкоматі смт Великий Бурлук (ATM №A2000005).

Наступного дня, 07.01.2025, у період з 06:27 до 10:15, у банкоматах

м. Харкова (ATM6608 та DN00) було знято готівку на загальну суму 40 000 грн трьома транзакціями: 20 000 грн (о 10:15), 10 000 грн (о 06:28) та 10 000 грн (о 06:27).

В подальшому, у січні 2025 році ОСОБА_6 попросив

ОСОБА_5 повернути належну йому банківську картку, проте останній з метою безперешкодного подальшого володіння карткою ОСОБА_6 , 23.01.2025, відповідно до бойового розпорядження коменданта приккшрВП №164 р/дск від 31.05.2024 організував бойове чергування на вогневій позиції «БАСЕЙН» в районі н.п. Мала Вовча Вовчанської міської громади Чугуївського району Харківської області, куди залучив свого підлеглого солдата ОСОБА_6 .

Надалі привласнена ОСОБА_5 банківська картка, належна ОСОБА_6 , систематично використовувалася для зняття готівки та розрахунків у торговельних мережах, географія яких (населені пункти Приколотне, Великий Бурлук, Харків, Бердичів, Житомир, Яремче, Хмельницький) не відповідає місцю фактичного перебування солдата ОСОБА_6 , який безвиїзно знаходився на лінії бойового зіткнення, оскільки транзакції здійснювалися в тилових містах Харківської області та України в цілому, при фактичному перебуванні ОСОБА_6 на бойових позиціях у Чугуївському районі Харківської області.

Таким чином ОСОБА_5 у період часу з 22.10.2024 по 13.09.2025, будучи військовою службовою особою, обіймаючи посаду начальника 3 прикордонної застави реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «старший лейтенант», діючи в порушення діючих вимог нормативних актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перевищуючи свої службові повноваження, всупереч інтересам служби, будучи начальником для підлеглого військовослужбовця ОСОБА_6 заволодів грошовими коштами останнього на загальну суму 1 183 991,4 грн. (один мільйон сто вісімдесят три тисячі дев`ятсот дев`яносто одна гривня 40 копійок), які були нараховані останньому у якості грошового забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 ДПС України, заподіявши своєму підлеглому істотну шкоду.

В результаті вищевказаних протиправних дій старшого лейтенанта ОСОБА_5 солдату ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1 183 991,4 грн., яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і відповідно до ч. 2 примітки до ст. 425 КК України вважається істотною шкодою.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано

за ч. 5 ст. 426-1 КК України, як перевищення військовою службовою особою службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, старший лейтенант ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника третьої прикордонної застави реактивних систем залпового вогню другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), являючись військовою службовою особою та будучи прямим начальником інспектора прикордонної служби 3 категорії 2 групи підвозу відділення забезпечення 3 прикордонної застави 128-мм реактивних систем залпового вогню 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України солдата ОСОБА_6 , усвідомлюючи факт вчинення ним в період з вересня 2024 року по вересень 2025 року відносно ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав та повноважень, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, вчинене в умовах воєнного стану, яке виразилося у заволодінні грошовими коштами підлеглого ОСОБА_6 у загальній сумі 1 183 991,4 грн, передбачаючи можливе настання кримінальної відповідальності за вказані протиправні дії, однак бажаючи уникнути такої відповідальності, вирішив здійснити умисне вбивство потерпілого ОСОБА_6 , з цією приховати вказане кримінальне правопорушення.

Реалізуючи вказаний намір, ОСОБА_5 , маючи відомості про слідування 23-24 листопада 2025 року ОСОБА_6 потягом № 064 сполученням «Львів-Харків» до залізничного вокзалу м. Харкова, вирішив здійснити викрадення ОСОБА_6 на шляху слідування з потягу у

м. Полтаві, з подальшим вбивством останнього, тому, 23.11.2025 близько 16:00 у с. Лозова взяв у свого підлеглого солдата ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автомобіль марки Volkswagen Sharan (р.н. Польщі WLS НОМЕР_4 , VIN: НОМЕР_5 ) та того ж дня, близько 22:00, без відповідного дозволу командирів, покинув місце дислокації підрозділу, що тимчасового розташовується у АДРЕСА_1 , та на вказаному автомобілі, під керуванням свого підлеглого солдата військової частини НОМЕР_1 ДПС України ОСОБА_8 , з метою викрадення та подальшого умисного вбивства свого підлеглого солдата ОСОБА_6 , вирушив до м. Полтава, де 24.11.2025 о 03:30 ОСОБА_5 прибув до залізничного вокзалу «Полтава-Київська», розташованого у місті Полтаві по вулиці Степана Кондратенка 14 та використовуючи морально-психологічний вплив керівника до підлеглого, змусив ОСОБА_6 покинути потяг № 064 сполученням «Львів-Харків» та вирушити спільно з ним до транспортного засобу Volkswagen, на якому приїхав, запевнивши при цьому, провідника вагону ОСОБА_9 , що він є прямим начальником ОСОБА_6 та хоче його забрати, щоб той безпечно дістався до місця дислокації підрозділу.

В подальшому 24.11.2025 у період часу 03:30 до 07:00 ОСОБА_5 незаконно перевіз ОСОБА_6 проти його волі до закинутого підвального приміщення, розташованого по АДРЕСА_2 , де утримував солдата ОСОБА_6 проти його волі, та близько 09:00 год. того ж дня, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаному підвальному приміщенні будинку, маючи злочинний умисел на умисне вбивство викраденої людини з метою приховати інше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 426-1 КК України, вчинене у відношенні ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки у вигляді смерті людини та бажаючи їх настання, використовуючи полімерну стрічку, накинув її на шию останнього та затягнув, спричинивши таким чином удушення (механічну асфіксію) ОСОБА_6 , в результаті чого останній помер на місці події.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано

за п.п. 3, 9 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто умисне вбивство викраденої людини, з метою приховати інше кримінальне правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень можливо причетний перший заступник коменданта начальник штабу прикордонної комендатури швидкого реагування вогневої підтримки НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України підполковник ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

09.12.2025 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон REDMI Note 12, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_8 (пароль 2846);

- мобільний телефон ZTE BLADE L8, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 , без сім-картки;

- мобільний телефон МІ МАХ 2, ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , без сім-картки;

- ноутбук Lenovo у корпусі чорного кольору з зарядним пристроєм;

- мобільний телефон Iphone 8+ золотистого кольору;

- зіп-пакет з речовиною біло-сірого кольору;

- зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору;

- зіп-пакет в якому знаходиться паперовий згорток з речовиною білого кольору;

- блокнот в обкладинці білого кольору з чорновими записами;

- полімерний пакет зеленого кольору з малюнком веселки, в якому перебуває речовина рослинного походження зеленого кольору.

Постановою слідчого від 10.12.2025, вилучені предмети визнані речовими доказами.

Враховуючи, що вищезазначені предмети відповідають вимогам ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України щодо речових доказів, а саме може бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються в рамках зазначеного кримінального провадження.

З метою законного вилучення, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, псування, передачі, відчуження, є всі підстави для арешту зазначеного мобільного телефону.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що на вилучені предмети необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів для досягнення цілей кримінального провадження та мають значення для досудового розслідування, відомості, які містяться у вказаних речах і документах можуть бути доказами під час судового розгляду, в тому числі проведення у подальшому відповідних експертиз.

18.12.2025 до суду від слідчої надійшла заява про долучення до матеріалів клопотання ухвали слідчого Салтівського районного суду міста Харкова від 15.12.2025 у справі № 643/22358/25, якою легалізовано проведений 09.12.2025 обшук за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 .

Прокурор у судове засідання не з`явилися, повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, про що подала письмові заперечення. Зазначила, що вилучені предмети та речі не відповідають критеріям речових доказів, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів причетності ОСОБА_10 до будь-якого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника ОСОБА_10 , дослідивши клопотання та додані до нього документи, а також письмові заперечення, встановив таке.

Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000888 від 12.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1; п. п. 3, 9 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146 КК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» п. 58). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994 п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» п. 49 62 від 10.05.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. 69, 73). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» п. 50).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, визнано речовим доказом, а відповідна постанова не ставилась під сумнів заінтересованими особами.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Дане клопотання було направлено до суду засобами поштового зв`язку 10.12.2025, тобто з дотриманням прокурором вимог ч. 5 ст. 171 КПК України (на наступний робочий день).

Доводи представника власника майна під час розгляду цього клопотання не знайшли свого підтвердження, з підстав зазначених вище.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що КПК України не вимагає, щоб на момент розгляду клопотання про арешт майна у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, та конкретну особу було повідомлено про підозру. Адже, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про доцільність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Натомість, вказане рішення не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею, клопотання про скасування арешту.

Відтак, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити досудовому розслідуванню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Керуючись ст. 131 132, 170 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на тимчасово вилучене 09.12.2025 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 майно, а саме на:

мобільний телефон REDMI Note 12, ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_8 (пароль НОМЕР_13 );

мобільний телефон ZTE BLADE L8, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 , без сім-картки;

мобільний телефон МІ МАХ 2, ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , без сім-картки;

ноутбук Lenovo у корпусі чорного кольору з зарядним пристроєм;

мобільний телефон Iphone 8+ золотистого кольору;

зіп-пакет з речовиною біло-сірого кольору;

зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору;

зіп-пакет в якому знаходиться паперовий згорток з речовиною білого кольору;

блокнот в обкладинці білого кольору з чорновими записами;

полімерний пакет зеленого кольору з малюнком веселки, в якому перебуває речовина рослинного походження зеленого кольору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_11