Справа № 930/2150/24
Провадження №11-кп/801/1029/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000315, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30 травня 2024 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області Вінницької області ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

у с т а н о в и в :

Встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 30 травня 2024 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів.

За обставин детально викладених у вироку, судом визнано доведеним, що 29 травня 2024 року в період часу з 16:45 год по 22:45 год ОСОБА_7 знаходився у будинку АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_10 . Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, у ході якої у ОСОБА_7 виник умисел спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ударив кухонним ножем ОСОБА_10 в ділянку шиї справа, в область грудної клітки зліва, а також в область лівого стегна, спричинивши колото-різане поранення лівого стегна з пошкодженням великої магістральної судини (стегнової артерії), яке супроводжувалось масивною кровотечою та крововтратою і за ознаками небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвела до смерті ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить повторно дослідити в судовому засіданні письмові докази, скасувати вирок місцевого суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

вирок суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження;

судом першої інстанції неправильно надано оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам та дослідженим доказам;

не здійснено належної перевірки наявності мотиву та участі інших осіб, зокрема свідка ОСОБА_11 , у вчиненні злочину;

судом не встановлено та не досліджено наявності мотиву у ОСОБА_7 для вчинення кримінального правопорушення;

висновки суду щодо мотиву та умислу є формальними і не обґрунтованими, що суперечать вимогам ст. ст. 91, 92 КПК України;

судом відмовлено в задоволенні клопотань сторони захисту щодо проведення додаткових слідчих дій;

першою інстанцією не перевірено достовірність і належність доказів, не враховано суперечності у показаннях свідків та експертних висновків, внаслідок чого вина ОСОБА_7 не доведена;

проігноровано обставини, що свідчать про причетність іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 просить вирок місцевого суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить у цій частині ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років.

У решті вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг у їх межах, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що указаних вимог закону при постановленні вироку судом першої інстанції у повній мірі не дотримано, водночас допущені такі істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Важливою умовою забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду є передбачена кримінальним процесуальним законом можливість перевірки законності та обґрунтованості судових рішень судами вищих інстанцій.

Забезпечення апеляційного та касаційного оскарження судових рішень згідно зі ст. 129 Конституції є одним із принципів судочинства.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями й визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність судового рішення повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями КПК України.

Законодавець передбачив у КПК відповідні правові інститути, зокрема: оскарження прийнятих рішень, їх скасування та зміну, вони, у свою чергу, є гарантіями дотримання засади законності, оскільки дають змогу своєчасно виправити допущені порушення норм процесуального і матеріального права.

Порушення, які перешкоджають суду повно та всебічно з`ясувати обставини кримінального провадження і постановити рішення, яке відповідає вимогам, встановленим КПК, визнаються істотними та тягнуть за собою його зміну або скасування.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не тільки з того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання. Тобто для зміни або скасування вироку чи ухвали від суду апеляційної інстанції не вимагається встановлення наслідків, допущених судом першої інстанції порушень і причинного зв`язку між допущеними порушеннями і прийняттям незаконного та/або необґрунтованого рішення.

Рішення про скасування або про зміну судового рішення приймається судом апеляційної інстанції з урахуванням характеру допущених судом першої інстанції порушень та фактичних обставин справи в межах перегляду судом апеляційної інстанції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Васильєв проти України» від 21 червня 2007 року (заява № 11370/02) «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності в здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане тільки в тому випадку, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру».

З оскаржуваного вироку слідує, що указаних вимог закону при постановленні вироку судом у повній мірі не дотримано, водночас допущені такі істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Конституцією України встановлено основні засади судочинства, зокрема, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами (п. 6 ч. 2 ст. 129).

Судовий розгляд кримінального провадження відбувається у порядку, передбаченому ст. ст. 318-380 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковими. Незастосування технічних засобів фіксування кримінального провадження у випадках, якщо воно є обов`язковими, тягне за собою недійсність відповідної процесуальної дії та отриманих унаслідок її вчинення результатів, за винятком випадків, якщо сторони не заперечують проти визнання такої дії та результатів її здійснення чинними.

Відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є однією з підстав, за наявності якої судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню внаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження установлено, що під час судового розгляду цього кримінального провадження не було забезпечене повне фіксування судового засідання технічними засобами.

Із журналу судового засідання суду першої інстанції від 14 серпня 2025 року слідує, що у цьому засіданні відбулись судові дебати та надавалось останнє слово обвинуваченому.

Колегія суддів наголошує, що судові дебати є важливою частиною судового розгляду, під час якої учасники провадження виступають із промовами, оцінюють докази та обставини, обґрунтовуючи свої висновки й намагаючись переконати суд у правильності своєї позиції.

Також, останнє слово обвинуваченого це завершальний етап розгляду, що забезпечує реалізацію його права на захист. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суд не має права обмежувати його тривалість, а повідомлені під час останнього слова нові істотні обставини підлягають обов`язковій перевірці. Неналежне забезпечення цього права визнається істотним порушенням вимог КПК.

Водночас під час апеляційного розгляду встановлено неналежну якість звукозапису від 14 серпня 2025 року, що унеможливлює його повноцінне прослуховування та перевірку відповідності журналу фактичному змісту виступів, чим порушено право на захист і принцип змагальності сторін.

Системно-структурний аналіз норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2025 року у справі 638/6886/22 зроблено висновок, що:

«суд під час вирішення питання про те, чи було порушення повноти фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу істотним і таким, що може потягнути за собою наслідки, визначені п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, зважає на обсяг інформації, відсутньої на технічному носії, та значущість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про які виявилася відсутньою на технічному носії».

Указане узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року у справі № 753/9541/14-к, від 16 грудня 2020 року у справі № 219/828/18.

Ураховуючи викладене, та зважаючи на значущість процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні 14 серпня 2025 року, а саме судові дебати та останнє слово обвинуваченого, є істотним порушенням повноти фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів фіксації.

Колегія суддів вважає установлені порушення істотними, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Указане у свою чергу позбавляє суд апеляційної інстанції перевірити доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів уважає, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 здійснено судом першої інстанції з істотним порушенням вимог кримінального процесуального Закону, що відповідно до ст. ст. 409, 412, 415 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення та сторони захисту, скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Скасовуючи вирок у зв`язку з істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення доводів, викладених в апеляційній скарзі, не досліджує їх та вважає, що останні підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону та в залежності від установленого прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

З метою забезпечення можливості судового розгляду, попередження ризику переховування обвинуваченого від суду та виконання покладених на нього процесуальних рішень, зважаючи на особу обвинуваченого та ступінь тяжкості вчиненого злочину, ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 407 КПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, тому ухвалено вирок, який не відповідає вимогам статті 370 КПК України, що є підставою для його скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області Вінницької області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2025 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 04 грудня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_4