ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/4809/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/389/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року щодо засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою відмовлено у задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо засудженого ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції зазначив, що на час розгляду вказаного подання ще не було сталої практики в цьому питанні, так як ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555км24) було передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду питання з приводу застосування зворотної дії в часі закону України про кримінальну відповідальність до осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання чинності Законом № 3886-IX, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, та рішення не ухвалено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню, що потягло за собою продовження відбування особою покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке на даний час декриміналізовано, тобто втратило кримінальну караність. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону та звільнити засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року за ч.2 ст.190 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням карності вчиненого діяння.

В обґрунтування посилається на те, що вартість майна потерпілого, яким обвинувачений заволодів, є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність.

Засуджений в судове засіданні не з`явився, надав заяву, в якій просив апеляційний розгляд провести без його участі, апеляційну скаргу прокурора підтримав і просив задовольнити.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 2 роки).

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна). Відповідно до якого, кримінальна відповідальність за ст.185 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

А тому, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за ст.185 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні ст. 5 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у справі № 278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Частиною 1 цієї статті визначено, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акту про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_8 вчинив 02 травня 2023 року.

Розмір завданої шкоди заподіяної шахрайськими діями за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року складає 2358 грн., що є меншим ніж 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн., а 50 відсотків від його розміру становили 1342 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, розмір вартості майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.190 КК України становить більш ніж 2684 грн. (1342?2=2684).

Отже, наведене вище кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, вчинене ОСОБА_8 у 2023 році декриміналізовано та підпадає під дію положень ст.5, ч.2 ст.74 КК України.

А тому, з урахуванням вимог ст.ст.537, 539 КПК України, Закону України № 3886-IX та положень ст.ст.5, 74 КК України, ОСОБА_8 підлягає звільненню від покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01 жовтня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо засудженого ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання Лозівського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону щодо засудженого ОСОБА_8 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_8 від покарання, призначеного вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 08 травня 2024 року за ч.2 ст.190 КК України на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням карності вчиненого діяння.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4