ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/269/26
Номер справи місцевого суду: 766/1820/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

26 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2026 року в кримінальному провадженні №0000015 від 07.01.2022 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АР Крим, Сімферопольського району, с.Веселе, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2026 року стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07 березня 2026 року включно.

Одночасно ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66560 гривень.

У разі внесення застави ОСОБА_8 зобов`язано прибувати за кожною вимогою до суду та на нього покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

не відлучатися із м.Херсон без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

носити електронний засіб контролю.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2026 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та застосувати стосовно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що в судовому засіданні сторона захисту вказувала про можливість застосування стосовно обвинуваченого цілодобового домашнього арешту, однак суд не зважив на такі доводи.

Вказує, що ОСОБА_8 має місце проживання, в судовому засіданні заявив, що не збирається ухилятися від судового слідства, знищувати докази, впливати на потерпілого, свідків чи вчиняти нові кримінальні правопорушення.

В судові засідання не з`являвся з поважних причин, що пов`язані з лікуванням та військовим обов`язком. Судових повісток не отримував.

Захисник зазначає, що ухвала суду не містить посилань на конкретні докази щодо наявності ризиків.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2026 року залишити без змін.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Окрім цього суд має врахувати у сукупності також інші відомості, зокрема про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, а також соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Лише за результатами аналізу всіх перелічених факторів суд може прийти до висновку щодо необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу чи щодо недоцільності цього.

На переконання суду апеляційної інстанції, попри доводи апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог законодавства.

Так, матеріали провадження свідчать, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000015 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.1 ст.257, ч.2 ст.185 КК України.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду із клопотанням в якому просив застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, зокрема тяжкого злочину. При цьому наявні ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку сторони обвинувачення запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, адже інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наведеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, розглянувши вказане клопотання, суд першої інстанції встановив існування заявлених прокурором ризиків та дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки лише шляхом застосування найсуворішого запобіжного заходу можливо запобігти наведеним ризикам.

Перевіривши зазначене судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже вони в повній мірі ґрунтуються на відомостях, що наявні в матеріалах провадження, які перевірені місцевим судом.

Зокрема, суд першої інстанції надав детальну оцінку, як відомостям про тяжкість та характер інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень в контексті застосування запобіжного заходу, так і питанню існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України у поєднанні із відомостями про особу обвинуваченого.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 си.186 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Під час досудового розслідування слідчим суддею було перевірено питання причетності обвинуваченого до вказаних кримінальних правопорушень.

На даному етапі кримінального провадження судом першої інстанції призначено судовий розгляд в якому перевірятиметься питання наявності в діях обвинуваченого ознак складу зазначених кримінальних правопорушень.

Крім того, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений, хоч і має зареєстроване місце проживання, однак на неодноразові виклики суду не з`являвся.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27 березня 2024 року обвинуваченого було оголошено у розшук та провадження у справі було зупинено.

30 квітня 2024 року у зв`язку з повідомленням ВП ХРУП ГУНП в Херсонській області щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 та його зобов`язанням з`явитись до суду провадження у справі відновлено.

Однак, ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2024 року обвинуваченого повторно оголошено у розшук у зв`язку з неодноразовими неявками до суду.

Надалі 10 грудня 2024 року провадження у справі знову було відновлено у зв`язку з встановленням місцезнаходження обвинуваченого.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2025 року, обвинуваченого повторно оголошено у розшук, у зв`язку з неявками на виклик до суду. Вказаною ухвалою надано дозвіл на його затримання з метою приводу для забезпечення участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання.

19 травня 2025 року провадження у справі відновлено у зв`язку з доставкою обвинуваченого до суду для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вподальшому обвинувачений на неодноразові виклики у судові засідання не з`явився, про причини свого прибуття не повідомив. Застосовані стосовно ОСОБА_8 приводи виконані не були.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2025 року Добровольського вчетверте оголошено у розшук та надано дозвіл на його затримання для доставки до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

07 січня 2026 року обвинуваченого було доставлено до суду.

Надаючи оцінку висновкам суду про існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах провадження відомості підтверджують існування вказаних ризиків.

Так, існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлене сукупністю обставин, що встановлені на даному етапі кримінального провадження, серед яких зокрема тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а також поведінка обвинуваченого в ході судового розгляду, який на неодноразові виклики до суду не з`явився, застосовані стосовно нього приводи виконані не були та його 4 рази оголошували у розшук.

Посилання сторони захисту на наявність поважних причин неприбуття обвинуваченого до суду та неотримання ним повісток, апеляційний суд вважає непереконливими, оскільки вказані обставини не підтверджуються наявними у справі відомостями. У матеріалах справи наявні розписки обвинуваченого щодо зобов`язання з`явитися в судові засідання, однак вони в подальшому проігноровані ОСОБА_8 . Крім того стосовно обвинуваченого застосовувалися приводи, однак вони виконані не були.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції обґрунтовано врахував існування ризику можливості вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за скоєння корисливих злочинів, офіційного джерела доходів не має, тому перебуваючи на волі існує ризик вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене існування наведених ризиків виправдовує необхідність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Вбачається, що стосовно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні вже застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту. Водночас він виявився недієвим для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

Виходячи із переліку ризиків, що наявні в даному кримінальному провадженні, а також відомостей, що наявні в матеріалах справи, зокрема щодо характеру інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, а також відомостей про його особу, запобіжні заходи у виді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання у даному випадку не зможуть запобігти ризику переховування чи вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Визначений судом першої інстанції альтернативний запобіжний захід у виді застави визначений відповідно до положень ст.183 КПК України, його розмір відповідає межам визначеним в ч.5 ст.182 КПК України.

Розмір визначеної судом першої інстанції застави захисник в апеляційній скарзі не оскаржує.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 07 січня 2026 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4