ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3206/25 Справа № 203/1121/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалуКіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2025 року про звільнення ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року подання начальника відділу № 18 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях задоволено, звільнено ОСОБА_7 від покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2020 року.

Своє рішення суд мотивував тим, що строк випробування засудженого ОСОБА_7 за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2020 року закінчився 20.05.2022 року, а остаточне рішення у справі стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 353 КК України, вчинених ним у період іспитового строку, не прийнято.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову органу пробації у задоволенні клопотання. Вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ч. 1 ст. 78 КК України. Звертає увагу на порушення засудженим ОСОБА_7 умов застосування ст. 75 КК України. Вказує на необґрунтованість посилання суду на ч. 1 ст. 62 Конституції України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

На думку колегії судді, оскаржуване судове рішення вимогам вищезазначеної статті не відповідає.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Згідно положень ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Частиною 2 ст. 165 КВК України встановлено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Пунктом 6 розділу 3 глави ІХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції № 272/5 від 29.01.2019 року, передбачено, що стосовно звільненого з випробуванням, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (що підтверджується вимогою), після закінчення іспитового строку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає звільнений з випробуванням, надсилаються подання та його особова справа для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.

У поданні зазначається інформація, що характеризує звільненого з випробуванням під час перебування на обліку, виконання ним обов`язків та індивідуального плану роботи.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що саме по собі закінчення іспитового строку не є самостійною підставою для звільнення від призначеного судом покарання, поряд з цим законодавством вимагається наявність одночасно двох обов`язкових умов: 1) виконання засудженим покладених на нього обов`язків; 2) не вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Таким чином, у разі недотримання хоча б однієї із даних умов засуджений не підлягає звільненню від відбування покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 10 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

З матеріалів провадження вбачається, що вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього передбачених ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок набрав законної сили 22.06.2020 року та 25.06.2020 року прийнятий до виконання відділом № 18 Філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Під час першого візиту 26.06.2020 року ОСОБА_7 ознайомлений з порядком та умовами іспитового строку та покладеними на нього судом обов`язками, згідно зі ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. Ознайомлений з частиною третьою статті 164 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК). Попереджений, що згідно зі статтею 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що призводять до адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

26.06.2020 року винесена постанова про встановлення ОСОБА_7 днів явки на реєстрацію три рази на місяць, а саме перший, другий та третій понеділок кожного місяця з 08 години до 17 години.

З метою визначення потенційних ризиків, які можуть виникнути у процесі взаємодії з особами, що перебувають під наглядом, з метою забезпечення безпеки суспільства та підтримки успішної реабілітації 20.07.2020 р. стосовно ОСОБА_7 складена оцінка ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення.

За результатами оцінки ризиків розроблена індивідуальна програма корекції на основі виявлених ризиків та потреб особи, яка включає заходи для зниження ймовірності повторного правопорушення. З ОСОБА_7 розпочата робота по мотивації до позитивних змін та сприяння до працевлаштування.

З 02.12.2020 року до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, тому провести корекційну роботу по усуненню криміногенних факторів належним чином не вдалось.

Під час пробаційного нагляду ОСОБА_7 порушив обов`язки визначені законом та покладені на нього судом: 12.10.2020 року та 02.11.2020 року не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини, внаслідок чого до Селидівського міського суду Донецької області 18.11.2020 року направлено подання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

01.12.2020 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Окрім того, до постановки на облік до уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_7 мав не розглянуте кримінальне провадження за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.01.2021 року вищезазначені кримінальні провадження об`єднані в одне провадження.

Вироком Селидівського міського суду Донецької області від 15.06.2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим та визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України, і призначене покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2020 року відносно ОСОБА_7 ухвалено виконувати самостійно.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.10.2023 року вирок Селидівського міського суду Донецької області від 15.06.2021 року скасовано в частині призначення покарання, звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 353 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 190 КК України та призначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі, в іншій частини вирок залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 29.05.2024 року ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Остаточне рішення на теперішній час не прийнято.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Посилання суду першої інстанції на ч. 1 ст. 62 Конституції України колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані положення розкривають зміст принципу презумпції невинуватості в контексті неможливості піддання особи кримінальному покаранню до моменту визнання її вини обвинувальним вироком суду.

З огляду на даний принцип недопустимо розцінювати наявність самого лише кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_7 як підставу для його направлення для відбування покарання за порушення умов іспитового строку.

Водночас це не означає, що автоматично існують підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, в той час коли є обґрунтовані підстави вважати, що він вчинив нове кримінальне правопорушення в період випробування.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню,з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання начальника відділу № 18 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

УхвалуКіровського районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати.

У задоволенні подання начальника відділу № 18 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2020 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку відмовити.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді