Справа № 127/570/26
Провадження №11-сс/801/57/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

захисниці ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2026 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харабовськ, російської федерації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752 від 24.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням установлено, що солдата ОСОБА_8 наказом командира зараховано до списків особового складу військової частини на посаду кулеметника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, але не пізніше 24.09.2025, незаконно придбав 1 патрон калібру 5,45х39 мм, 64 патронів калібру 7,62х39 мм, предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5» та 3 предмети зовні схожий на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4С20, які в подальшому помістив до належної йому сумки окрашену в кольори типу «піксель».

Після чого усвідомлюючи, що вказані патрони, предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5» та 3 предмети зовні схожий на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4С20 являються бойовими припасами та вибуховими речовинами, а як наслідок розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_8 почав зберігати їх, у зазначеній сумці серед належних йому речей без передбаченого законом дозволу, яку надалі переніс до камери схову Залізничного вокзалу міста Вінниці, що за адресою: м. Вінниця, площа Привокзальна, буд. 1 де її і залишив.

Крім того, ОСОБА_8 перебуваючи на Залізничному вокзалі міста Вінниці разом із ОСОБА_9 маючи при собі предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5» передав останньому даний предмет. Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідно до ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», з метою перевірки було зупинено працівниками сектору кримінальної поліції відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та на запитання яких про наявність в осіб заборонених в обігу речей ОСОБА_9 повідомив, що має при собі предмет зовні схожий на гранату типу «RGD-5», яку йому передав ОСОБА_8 та яку ОСОБА_9 надалі добровільно видав працівникам поліції.

В подальшому, 24.09.2025 у період часу з 14 год. 54 хв. по 15 год. 43 хв. працівниками відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, у присутності ОСОБА_8 було проведено огляд місця події на території Залізничного вокзалу міста Вінниці. Під час проведення огляду в камері схову вище вказаного Залізничного вокзалу, у комірці №30, в якій попередньо ОСОБА_8 залишив належну йому сумку окрашену в кольори типу «піксель», де серед належних останньому речей було виявлено та вилучено 65 предметів зовні схожих на набої та 3 предмети зовні схожий на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4С20.

Згідно з висновком судової експертизи зброї 65 (шістдесят п`ять) патронів, які були надані на дослідження, являються бойовими припасами до стрілецької нарізної вогнепальної зброї: 1 (один) патрон є проміжним патроном калібру 5,45х39 мм, призначений для стрільби з автоматів та кулеметів конструкції Калашникова («АКМ-74, РПК-74»), 64 (шістдесят чотири) патрона є проміжними патронами калібру 7,62х39 мм, призначений для стрільби з самозарядних карабінів (СКС) та автоматів і кулеметів конструкції Калашникова (АК, АКМ, АКМС, РПК, РПКС).

Дані патрони придатні для стрільби та мають достатню вражаючу здатність.

Згідно з актом перевірки об`єкту на наявність вибухових матеріалів №400 від 24.09.2025 3 предмети зовні схожий на елемент динамічної броні від броньованої техніки 4С20 є металевими пластинами з вибуховою речовиною в середині. Дані пластини являються динамічним захистом танку.

Згідно з висновку експерта матеріалів, речовин та виробів надані на експертизу, а саме:

- полімерний предмет еліпсоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «Dunarit RGD-5 RDX 117 16» є корпусом (без кришки) ручної наступальної гранати RGD-5 виробництва Болгарії промислового виготовлення військового призначення, який споряджений пластичною сумішевою вибуховою речовиною на основі гексогену, до складу якої входять нафтова олива та поліізобутилен;

- предмет складної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «ДВМ» та «6-16 » є підривачем ДВМ виробництва Болгарії промислового виготовлення військового призначення;

- полімерна кришка зеленого кольору є кришкою від корпусу ручної наступальної гранати RGD-5 виробництва Болгарії,

- полімерний предмет еліпзоїдної форми зеленого кольору з гладкою поверхнею із маркувальними позначеннями «Dunarit RGD-5 RDX 117 16» в конструктивному поєднанні з полімерною кришкою зеленого кольору і предметом складної форми з вигнутою пластиною із маркувальними позначеннями «ДВМ» та «6-16-22» - є ручною наступальною гранатою RGD-5 виробництва Болгарії, яка відноситься до бойового припасу.

30 вересня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, повідомлено.

01.10.2025 ОСОБА_8 було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особисто зобов`язання, після чого клопотання було подано до Вінницького міського суду. Розгляд даного клопотання було призначено на 02.10.2025, однак розгляд не відбувся у зв`язку із тим, що гр. ОСОБА_10 не прибув на судове засідання, після чого розгляд клопотання було перенесено на 10.10.2025, однак ОСОБА_8 не прибув на судове засідання у зв`язку із чим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання було залишено без розгляду.

Також, слідчим неодноразово було здійснено дзвінки на мобільний телефон ОСОБА_8 , однак останній не відповідав, про що доповідалось відповідними рапортами.

25 жовтня 2025 року отримано відповідь від командира військової частини НОМЕР_2 про те, що гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був відібраний для проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 як військовослужбовець із числа самовільно залишивши частину з іншого військового формування 21 жовтня 2025 року та на службу ОСОБА_8 до військової частини не прибув, місце знаходження невідоме.

У зв`язку із вказаним, 03.11.2025 підозрюваного ОСОБА_8 було оголошено у розшук та досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

08.12.2025 слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької було винесено ухвалу про затримання підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою його приводу до Вінницького міського суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

07.01.2026 працівниками СКП відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області було встановлено місцезнаходження гр. ОСОБА_8 та того ж дня, о 08 год. 00 хв. останнього на підставі вище вказаної ухвали було затримано.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24.09.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_11 від 24.03.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_12 від. 24.09.2025;

- Висновком експерта № СЕ-19/102-25/21179-ВТХ;

- Протоколом огляду місця події від 24.09.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.09.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_12 від 24.09.2025;

- Висновком експерта № СЕ-19/102-25/21015-БЛ від 26.09.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_9 від 30.09.2025;

- іншими доказами.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, раніше переховувався від органів досудового розслідування у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ризик, визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спроба переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є достатнім для переконання, що жоден з більш м`яких заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеному ризику.

Крім того, існує ризик незаконного впливу свідків, оскільки, згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, ОСОБА_8 є особою раніше неодноразово судимою, являється військовослужбовцем, не має стабільного джерела доходу, у зв`язку з цим існує ризик, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 є ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ураховуючи викладене, з метою забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, існує необхідність застосування до підозрюваного найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_13 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою ухвалено рахувати з дня фактичного затримання особи, тобто з 07.01.2026 по 07.02.2026. Одночасно визначено заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) грн. У разі внесення застави покладено на ОСОБА_8 , наступні обов`язки: ?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; ?не відлучатись із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; ?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; ?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні; ?здати на відповідальне зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Постановлене рішення мотивоване тим, що прокурором під час розгляду даного клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, вказаних у клопотанні, що є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним у клопотанні ризикам та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги обґрунтовує тим, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою, а жоден із вказаний у клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не є доведеним.

Позиції учасників судового розгляду

У судовому засіданні захисниця ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги сторони захисту з підстав, викладених у ній, та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_14 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисниці підозрюваного, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисниці підозрюваного не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

За вимогами ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином.

Доводи в апеляційній скарзі про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

У кримінальному процесуальному розумінні існує відмінність між обґрунтованістю та доведеністю висунутої підозри, в тому числі на підставі достатніх, допустимих та достовірних доказів.

Так, у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п.1(с) ст.5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п.1(с) ст.5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень».

Зі змісту ж оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у повідомленні про підозру ОСОБА_8 ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, вказано зміст підозри та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується також зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24.09.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_11 від 24.03.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_12 від. 24.09.2025;

- Висновком експерта № СЕ-19/102-25/21179-ВТХ;

- Протоколом огляду місця події від 24.09.2025;

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 24.09.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_12 від 24.09.2025;

- Висновком експерта № СЕ-19/102-25/21015-БЛ від 26.09.2025;

- Протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_9 від 30.09.2025;

- іншими доказами.

Матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, оскільки наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, у тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно з підозрою.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробила сторона обвинувачення стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому посилання сторони захисту на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними. Крім того, як установлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри з`ясовані в тій мірі, у якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді для застосування до особи запобіжного заходу.

Що стосується встановлених слідчим суддею ризиків, то всупереч доводам захисниці, такі також обґрунтовано існують.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. Слід ураховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний, обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ухвалюючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_8 , який неодружений, не має міцних соціальних зв`язків та утриманців, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, переховування від органів досудового розслідування та дійшов правильного висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

Таким чином, наявність доведених ризиків з урахуванням обставин правопорушення, за яким ОСОБА_8 оголошено підозру, стадії досудового розслідування, яке наразі перебуває на початковому етапі, висновки слідчого судді про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу на початковому етапі розслідування є виправданими та обґрунтованими.

Посилання сторони захисту на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього постійного місця проживання тощо не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту. До того ж, зазначені обставини існували на час інкримінованих підозрюваному дій, однак, вони не стали для нього стримуючим фактором.

Твердження апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необґрунтованими.

Застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою не є безальтернативним, оскільки слідчим суддею визначено розмір застави, який ураховуючи характер інкримінованого кримінального правопорушення, передбачену санкцією тривалу міру покарання у виді позбавлення волі, а також наявність ризиків, що зазначені вище, апеляційний суд не вбачає підстав зменшувати.

На момент розгляду апеляційної скарги відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_8 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту висновків слідчого судді не спростовують, а зводяться до дослівного викладення положень кримінального процесуального закону та низки рішень Європейського суду з прав людини без належного співставлення висновків ЄСПЛ у справах у яких вони були сформульовані з фактичними обставинами цієї справи, що не може бути розцінено як належне обґрунтування своїх доводів та підстава для скасування оскарженого рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За наведених обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 08 січня 2026 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4