СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/7191/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, в порядку ст. 206 КПК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 05.11.2025 року слідчим СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві майором поліції ОСОБА_5 у приміщенні Святошинського УП ГУНП у м. Києві (робочому кабінеті слідчого) було проведено затримання в порядку ст. 208 КПК України неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого останнього було поміщено до ізолятору тимчасового тримання та за результатами затримання був складений протокол затримання. Однак, затримання ОСОБА_4 було проведено слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві з численними грубими порушеннями норм чинного законодавства України, з огляду на наступне. Так, як зазначено в протоколі затримання ОСОБА_4 , останній являється підозрюваним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, проте як під час складання вказаного протоколу так і до моменту вчинення даної процесуальної дії слідчий Святошинського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_5 не надав ні ОСОБА_4 ні законному представнику ні авдвоакту повідомлення про підозру. Також затримання неповнолітнього ОСОБА_4 відбулось в приміщенні Святошинського УП ГУНП у м. Києві, при цьому попри наявність технічної можливості та вимоги сторони захисту, затримання відбулося без відеофіксації, що суперечить нормам КПК України. Окрім цього, в процесі затримання було залучено двох понятих, один з яких , а саме ОСОБА_6 не мав при собі документу, що посвідчував особу. Крім того, залучений органом досудовго розслідування спеціаліст ОСОБА_7 не внесена у визначений законодавством порядок до Реєстру психологів, які залучаються до кримінальних проваджень за участю малолітніх, неповнолітніх осіб через регіональні/міжрегіональні центри з надання безоплатної правничої допомоги, а відтак позбавлена права бути залученою до проведення слідчих дій з неповнолітніми. З огляду на вищевкладене захисник просить суд: визнати незаконним затримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уповноваженою особою Святошинського управління поліції ГУНП у м. Києві від 05.11.2025 року та невідкладно звільнити позбавленого свободи неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ізолятору тимчасового тримання.

В судовому засіданні захисники ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимоги скарги в частинні визнання незаконним затримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уповноваженою особою Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 05.11.2025 року, з підстав зазначених у ній, та відмовились від вимог скарги щодо звільнення позбавленого свободи ОСОБА_4 , оскільки останній не перебуває під вартою та не знаходиться в ізоляторі тимчасового тримання.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, посилавшись на те, що під час затримання не було порушено норм КПК України.

Понятий ОСОБА_6 , який був присутній під час слідчої дії - затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 05.11.2025 року слідчому судді на питання захисників пояснив, що йому запропонував представник поліції бути присутнім при затриманні особи, та при проведенні слідчої дії, також був присутній психолог. Зазначив, що слідчому пропонували здійснити відеофіксацію, проте це було не спочатку процедури затримання, слідчий відмовив посилаючись на те, що вже розпочалась слідча дія. Також зазначив, що фізично паспорту громадянина України він не мав, а мав документ із застосунку «Дія», на пвдставі якого слідчий встановив його особу.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів, Святошинським управління поліції Головного управління Національної поліції здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003250 віл 05.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статей 42, 208 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом. Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Відповідно до частини другої статті 176 КПК України тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим кодексом.

Ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 207 КПК України).

Відповідно до статті 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Відповідно до статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

За вимогами частини п`ятої статті 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

При цьому, положення статті 206 КПК України не передбачають розгляду питань законності затримання особи, а передбачають розгляд питання незаконності утримання без наявності відповідного судового рішення.

Відповідно до статті 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що протокол затримання неповнолітнього ОСОБА_4 від 05.11.2025 року складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень статті 208 КПК України, також 06.11.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя зазначає, що статтею 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

А отже, посилання захисників щодо відсутності повідомлення про підозру на момент затримання неповнолітнього ОСОБА_4 , слідчий суддя оцінює критично, оскільки 06.11.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру відповідно до норм ст. 278 КПК України.

Щодо доводів сторони захисту про затримання неповнолітнього ОСОБА_4 без відеофіксації на вимогу сторони захисту, слідчий суддя оцінює також критично, оскільки під час розгляду скарги встановлено, що сторона захисту перед початком слідчої дії не заявляла клопотання про таку відеофіксацію, а заявила вже після початку затримання підзахисного, у зв`язку з чим слідчим було відмовлено у здійсненні такої фіксації, а отже слідчий суддя звертає увагу на те, що сторона захисту повинна належним чином користуватись своїми процесуальними правами.

Також в ході розгляду скарги не знайшли своє підтвердження посилання захисників щодо відсутності повноважень у слідчого для затримання неповнолітнього ОСОБА_4 , оскільки відповідно до Наказу №2357 від 24.12.2024 року заступника начальника Головного управління- начальника слідчого управління полковника поліції ОСОБА_11 , визначено ювенальними слідчими, спеціально уповноваженими на здійснення досудових розслідувань кримінальних проваджень за участю дітей, зокрема майора поліції ОСОБА_5 .

Відтак, порушень КПК України при затриманні неповнолітнього ОСОБА_4 слідчим суддею не встановлено, а прокурором в повному обсязі доведені обставини, визначені ч. 5 ст. 206 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись статтями 22, 26, 28, 42, 206-213, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на незаконне затримання, в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1