Справа № 305/1464/19
Провадження номер 1-кп/305/339/25
УХВАЛА

про відмову у поверненні обвинувального акту

29 грудня 2025 р. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції у залі суду в м. Рахові клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 10.09.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Рахівського районного суду, після скасування вироку, надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №№0000191 від 10.09.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України.

Захисник ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримав подане ним 23.09.2025, письмове клопотання, просив повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні прокурору, оскільки такий не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України.

Клопотання мотивує тим, що кримінальне провпровадження відносно ОСОБА_4 , направлено до Рахівського районного суду після скасування ухвалою Закарпатського апеляційного суду, вироку, що був раніше ухвалений в іншому складі. Ознайомившись зі змістом повного тексту ухвали Закарпатського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року, підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 вважають, що Рахівський районний суд не має можливості виконати той об`єм процесуальних дій, які зазначені в ухвалі апеляційного суду, враховуючи, що орган досудового розслідування та прокурор в ході досудового розслідування кримінального провадження допустили грубі порушення норм матеріального та процесуального права, права підозрюваного на захист, що в кінцевому результаті призвело до скасування вироку суду. Зазначає, що на стадії підготовчого судового засідання та в ході розгляду кримінального адження сторона захисту вважала вважає, що сукупність зібраних доказів, під час досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні жодним чином не вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_4 до інкримінованих йому злочинів в силу їх не належності та не допустимості, та таких, що здобуті з грубими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону. Так, в жовтні 2017 року, після укладення договору між захисником ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , він звернувся з письмовою заявою до слідчого СУ ГУНП, ОСОБА_6 про надання йому первинних документів з кримінального провадження. Поряд з ішими копіями документів, слідчим було надано витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000191, де зазначена дата та час внесення до реєстру 13 годин 02 хвилин 59 секунд, 10.09.2017. У витягу з реєстру зазначений, слідчий ОСОБА_6 . Інших слідчих не зазначено. Доручення на проведення досудового розслідування, іншому слідчому, постанови про створення групи слідчих в матеріалах кримінального провадження відсутні. Таким чином повноваження слідчого ОСОБА_7 не підтверджені, а відповідно і слідчі дії проведені ним є не законними. Прокурором разом з клопотанням про долучення письмових доказів додано протокол огляду місця події від 10.09.2017 з 04 до 06 години, протокол огляду місця події від 10.09.2017 від 06 години 50 хвилин до 07 години 40 хвилин, які проводив та складав слідчий ОСОБА_8 . В обох протоколах записано, що проводилось фотографування в процесі огляду, однак фототаблиць які мали б бути підписаними слідчим та іншими учасниками огляду в матеріалах справи немає. До першого протоколу додана фототаблиця складена і підписана тільки слідчим ОСОБА_6 . Однак, це є грубим порушенням вимог кримінально-процесуального закону при складанні процессуального документу. Слідчий ОСОБА_8 не зазначає слідчого ОСОБА_6 , як учасника огляду, отже виключне право складати і підписувати протокол огляду та додатки до нього, не має права ніхто окрім слідчого ОСОБА_8 . Протокол огляду місця події від 10.09.2017 з 16 години 40 хвилин по 17 години 00 хвилин, який проводив слідчий ОСОБА_6 , також записано, що в ході огляду проводилось фотографування, однак фототаблиця складена і підписана ним відсутня. Аналогічні порушення вимог КПК слідчим допущено при огляді трупа, громадянинка ОСОБА_9 та огляді його речей. Вимоги кримінально-процессуального закону при складанні протоколу чітко виписані в ст.ст.104,105 КПК України і є обов`язковими до виконання. Щодо обвинувального акту зазначає наступне. У відповідності до ст.291 КПК України, при складанні обвинувального акту посадова особа, що складає його зобов`зана внести всі відомості, які передбачені зазначеною статтею, однак заступник начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури, ОСОБА_3 склав обвинувальний акт з грубими порушеннями вимог цієї статті, а саме: обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 попередньо розглядався Рахівським районним судом (суддя ОСОБА_1 ), у відповідності до ухвали Рахівського районного суду обвинувальний акт було повернуто прокурору (17.02.2021 за вих. №305/1363/20/3630/2020) так, як до обвинувального акту, що розглядався судом, він складений прокурором ОСОБА_3 09.04.2021, а стороні захисту та підозрюваному обвинувальний акт вручено 27.04.2021, таким чином де знаходився повернутий судом обвинувальний акт більше двох місяців невідомо. Відповідно обвинувальний акт, не був затверджений ніким, прокурор в обвинувальному акті не вказав, з яких правових підстав саме він складає обвинувальний акт, яким чином і коли саме матеріали надійшли до нього, а це прямо суперечить ч.1 ст.291 КПК України, всупереч вимог п.2 ч.2 ст.291 КПК України, прокурором не в повному обсязі вказано анкетні відомості підозрюваного ОСОБА_4 , прокурором при складанні обвинувального акту взагалі проігноровані вимоги п.3-1, п.7-1, п.8-1 ч.2 ст.291 КПК України. Зазначає, що 27.04.2021, захисник ОСОБА_5 був викликаний в Закарпатську обласну прокуратуру, де прокурор ОСОБА_3 вручив йому обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 складений 09.04.2021. У відповідь ним було подано письмове клопотання прокурору ОСОБА_3 , де вказувалося на грубе порушення вимог ст.219 КПК України, а саме порушення строків розслідування в зазначеному кримінальному провадженні. Відповіді на зазначене клопотання, він не отримав. Отже, вважає, що прокурором грубо порушено вимоги ст.219 КПК України, у нього не було законних підстав направляти обвинувальний акт до суду. Щодо висновків експертиз, а саме: висновку експерта №645 судово-імунологічної експертизи, то в ньому зазначено, що направлений на дослідження зіскріб крові, по своїм морфологічним та групових признаках може належати потерпілому ОСОБА_9 . Однак, це не є категоричне твердження, а по групових ознаках в с. Чорна Тиса, може проживати і 200 жителів з одинаковою групою крові. Одночасно під час огляду автомобіля 10.09.2017 слідчим ОСОБА_8 були вилучені сліди біологічного походження, волосся та сліди матерії. Прокурор, при поданні до суду письмових доказів не подав доказів про результати дослідження «..слідів матерії та волосся..», тому ним 25.10.2023 в судовому засіданні було подано клопотання про долучення результатів дослідження цих об`єктів, однак сторона обвинувачення не подала їх без жодних, пояснень та причину їх зникнення. Вважає, що висновок судово-автотехнічної експертизи №605, не можна брати до уваги, як належний доказ, оскільки слідчим при проведенні слідчого експерименту не взято до уваги, що водій ОСОБА_4 постійно користується окулярами. Згідно «Методики дослідження механізму дорожньо-транспортних пригод» затвердженої МЮ України в 2008 році, проведення слідчого експерименту з водієм проводиться в окулярах і без них. Інше вважається порушенням методики. Згідно висновків судово-медичної експертизи №112 встановлено: «При дослідженні склепіння черепа від трупа громадянина ОСОБА_9 , 1982 року народження, виявлено не менше двох ділянок прикладення сили, які виникли в результаті не менше дворазової дії твердого тупого предмета з переважаючою плоскою травмуючою поверхнею, ще один дефект склепіння черепа може вказувати на наявність ще однієї ділянки прикладення сили». «Тілесні ушкодження у вигляді рваної рани передньої поверхні правої гомілки, відкритого багато-уламкового спіралевидного перелому правої великогомілкової кістки та двох переломів правої малогомілкової кістки; ссадна передньої поверхні правого стегна, рани на передній поверхні правої гомілки виникли; великогомілкова в результаті комбінації кручення та поперечного згинання кістки; малогомілкової кістки в результаті поперечного згинання з прикладенням сили тупого твердого предмета з широкою травмуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини кузова автомобіля. В момент спричинення даних тілесних ушкоджень потерпілий знаходився в вертикальному положенні або близькому до нього обличчям до травмуючого засобу». Під час допиту в судовому засіданні судово-медичний експерт, який проводив дослідження трупа громадянина ОСОБА_9 ОСОБА_10 , підтвердив свої висновки і детально показав на ознаки пошкоджень, і механізм їх виникнення. Висновок комплексної судово-медичної, автотехнічної, транспортно-трасодогічної, та медико-криміналістичної експертизи №43 виконаний на підставі висновків завідувача Рахівським районним відділенням Закарпатського обласного бюро СМЕ, ОСОБА_10 №112 від 29.12.2017. Із висновку експертизи «При дослідженні правого черевика в середній третині правого краю підметки виявлено сліди тертя у вигляді смуг, які вказують на ковзання цієї ділянки підошви по нерівній (шорсткій) поверхні майже у поперечному напрямку...» «При дослідженні лівого черевика по правому краю задньої (п`яткової) частини підошви виявлено сліди тертя у вигляді смуг, які вказують на ковзанння цієї ділянки підошви по нерівній (шорсткій) поверхні майже у поперечному напрямку». «При дослідженні лівого черевика по правому краю задньої (п`яткової) частини підошви виявлено сліди тертя у вигляді смуг, які вказують на ковзання цієї ділянки підошви по нерівній (шорсткій) поверхні майже у поперечному (справа-наліво) напрямку». Ці сліди свідчать про те, що в момент первинного контакту потерпілого ОСОБА_9 та травмуючої поверхні, ОСОБА_9 знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні, що співпадає з висновками викладеними у експертизі № 112 від 29.12.2017. У цьому висновку відповідей експертів на поставлені питання №6-7 взагалі немає, а це пряме порушення Закону України «Про судову експертизу» 2004 року. В цьому висновку зазначено, що тілесні пошкодження виявлені на тілі ОСОБА_9 є несумісними з життям, навіть при наданні своєчасної медичної допомоги йому, смерть все рівно наступила б. За таких підстав кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_4 за ч.1 ст.135 КК України є не правильною і підлягає виключенню з обвинувачення. Одним із групи експертів, що робила зазначені висновки експертизи був завідувач відділення судово-медичної криміналістики обласного бюро судово-медичної експертизи, судово-медичний експерт ОСОБА_11 . Зазначений експерт виконав висновки експерта №65-мк від 19.12.2017, які є невід`ємною частино висновків №112 виданих експертом ОСОБА_10 . Висновки експертизи №112 від 29.12.2017 прямо суперечать висновкам №43 та висновкам експерта додаткової комісійної експертизи №11 від 18.03.2019. Оскільки у всіх трьох експертних дослідженнях приймав участь і підписав завідуючий відділення ОСОБА_11 , ним 25.10.2023 в судовому засіданні було заявлено клопотання про виклик експерта ОСОБА_11 , для допиту в судовому засіданні. Однак, таке клопотання суд залишив без задоволення. При відкритті слідчим, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику матеріалів кримінального провадження, поряд з іншими документами, вони ознайомилися з висновками судово-трасологічної експертизи №2/811 від 05.12.2017. В даній експертизі досліджувалися два уламки пластмаси вилучені слідчим з місця події та частини пластамаси з автомашини «Шкода Октавія», яка була вилучена у ОСОБА_4 . Згідно висновків судово-трасологічної експертизи: «Два фрагменти, що вилучені в ході огляду місця події, по вул. Центральній в с. Чорна Тиса, навпроти будинку №87 та один фрагмент, що вилучений 17.11.2017 з автомобіля марки «Skoda» моделі «Oktavia» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » не складали раніше єдине ціле». Таким чином порівняльні уламки пластмаси по своїй характеристиці не є автентичними, а належать іншому транспортному засобу. Зазначений висновок судово-трасологічної експертизи внесений слідчим до реєстру матеріалів досудового розслідування і внесений в п.10 розділу 11. Однак, сторона обвинувачення вперто не бажає надати суду дані висновки експертизи. З огляду на цю обставину сторона захисту звернулася з письмовим клопотанням про витребування у сторони обвинувачення зазначених висновків експертизи, однак суд відмовив у задоволенні клопотання. Тоді сторона захисту звернулася до прокурора з письмовим клопотанням надати, для ознайомлення стороні захисту матеріали кримінального провадження. Прокурор відмовив в задоволенні клопотання і надіслав негативну відповідь. Саме такі порушення норм процесуального права, порушення права підозрюваного на захист і призвели до викривлення фактичних обставин. Стверджує, що сторона захисту на стадії досудового розслідування подала слідчому на електронному носії відеодокази того, що відбувалося на

відрізку дороги в с. Чорна Тиса, Рахівського району, поблизу того

місця де в подальшому було виявлено тіло громадянина, ОСОБА_9 . На відеозаписі

відображено дату і час, видно транспорті засоби, що рухаються по

дорозі, видно двох мужчин, які спостерігають за місцем де було виявлено тіло ОСОБА_12 , однак орган досудового розслідування навіть не намагався встановити ці обставини, власне так само і суд. Враховуючи, що орган досудового розслідування та прокурор під час проведення досудового розслідування, припустилися грубих порушень кримінально-процесуального законодавства, подали суду докази, які не можуть бути визнані судом належними та допустимими, на підставі ст.ст.85,96,87, п.2 ч.1 ст.373 України, а під час судового слідства в суді першої інстанції не здобуто достатніх та належних доказів вини підозрюваного ОСОБА_4 , то з цих підстав вважають, що зазначений обвинувальний акт слід повернути прокурору, для усунення наявних порушень Закону.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав подане клопотання та просив таке задовольнити з підстав наведених у ньому та повернути обвинувальний акт прокурору для усунення наявних порушень закону.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , підтримав клопотання подане ним та його захисником, адвокатом ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на його безпідставність та відповідність вимогам ст.291 КПК України. Захисником не надано жодної підстави для повернення обвинувального акту. Питання про допустимість доказів буде вирішена в ході судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_13 у підготовче судове засідання не з`явилася. Поряд з цим, в матеріалах кримінального провадження міститься письмова заява потерпілої, в якій остання просить провести підготовче судове засідання без її участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, та додані до нього документи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст.291 КПК України.

Згідно положень ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, імя, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, імя, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи помякшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається із змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, згідно вимог закону, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор. Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового розгляду провадження суд не вправі входити в оцінку вказаних обставин та доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст.291 КПК України і повернення обвинувального акту може мати місце, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам вказаної статті. Самі обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, тобто суть обвинувального акту є предметом розгляду в судовому засіданні провадження по суті.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні складений в цілому у відповідності до вимог ст.291 КПК України, а саме, в ньому міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Суд звертає увагу, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті кримінального провадження перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідками підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого, тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №273/1053/17.

З урахуванням наведеного та з огляду на виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, який зазначений в п.3 ч.3 ст.314 КПК України, вказані захисником обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, а оцінку зазначеним доводам судом може бути надано виключно під час судового розгляду.

За таких обставин, клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178, 183, 291, 314, 315, 331, 372, 392 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 10.09.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1