15 грудня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ваньовичі Самбірського району Львівської області, громадянина України, такого, що має вищу освіту, одруженого, начальника штабу заступника командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майор» військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
15.12.2025 року до слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою приводу останнього для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свої вимоги тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, але переховується від органу досудового розслідування.
Одночасно з клопотанням про надання дозволу на затримання, орган досудового слідства шляхом внесення відповідного клопотання ініціював питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України.
Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання підтримав, пославшись на викладені у ньому факти і норми права.
Дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.
За змістом клопотання, 23 лютого 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 50 ОСОБА_6 призначено на посаду начальника штабу заступника командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «майор».
Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідними Указами Президента України ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби, майор ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, майор ОСОБА_6 , достовірно знаючи свої обов?язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
04 вересня 2023 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не з`явився вчасно з лікувального закладу до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 .
Встановлено, що з 21 серпня 2023 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в умовах військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , звідки був виписаний 04.09.2023, у зв`язку з чим зобов`язаний був повернутись до розташування військової частини НОМЕР_1 .
Так, 04 вересня 2023, ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не повернувся з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , до місця дислокації підрозділу в районі населеного пункту АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.
Таким чином, ОСОБА_6 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.
24.10.2025 ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, що підтверджується його підписом про отримання повідомлення про підозру.
Також 24.10.2025 підозрюваному ОСОБА_6 були під розписку вручені повістки для виклик до слідчого на 04, 05 та 06 листопада 2025 для участі у проведенні слідчих дій, що підтверджується копіями вказаних повісток.
Однак за цими повістками ОСОБА_6 до слідчого не з`явився без повідомлення причин, почав переховуватись від досудового розслідування, від будь-яких контактів із слідчим 08.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.
08.12.2025 досудове розслідування відносно ОСОБА_6 було призупинено.
До теперішнього часу ОСОБА_6 , не з`являється до слідчого, його місцезнаходження не встановлено, таким чином підозрюваний переховується від органу досудового розслідування та суду.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
матеріалами службового розслідування, проведеного військовою частиною за фактом дезертирства ОСОБА_6 ;
протоколами допиту свідків-військовослужбовців військової частини, які пояснили обставини дезертирства військовослужбовцем ОСОБА_6 , а саме не повернення його з лікувального закладу до місця несення служби.
іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.
Тому, на думку слідчого, ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, дізнавшись про ініціювання питання про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за його участю необхідних слідчих дій для повного, всебічного досудового розслідування та подальшого судового розгляду, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень
Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 183 КК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути заснований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.
Статтею 188 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Відповідно до частини 4 статті 189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.
Як свідчать матеріали клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в дезертирстві в умовах воєнного стану.
Також є відомості про те, що ОСОБА_6 , отримавши повідомлення про підозру, , до слідчого не з`явився, що має ознаки переховування від органу досудового розслідування. Це вказує на високу ймовірність того, що, одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_6 може до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинити дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 КПК України.
Вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру підтверджується його власноручним підписом.
Постановою слідчого від 08.12.2025 підозрюваний ОСОБА_6 був оголошений у розшук, а досудове розслідування було зупинене до його розшуку.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, надавши дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, оскільки є обґрунтовані підстави вважати, що він переховується від органу досудового розслідування і в інший спосіб забезпечити його явку для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу неможливо.
При цьому, строк дії ухвали слід встановити тривалістю 6 ( шість) місяців з дня її постановлення.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 188-190, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язана негайно вручити затриманому копію зазначеної ухвали, а також негайно повідомляти про це слідчого або прокурора, зазначеного в ухвалі.
Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, відкликання ухвали прокурором.

Встановити строк дії даної ухвали слідчого судді - до 15.06.2026 включно.

Згідно з ч. 2 ст. 190 КПК України, в ухвалі про дозвіл на затримання з метою приводу вказуються прізвище, ім`я, по батькові, адреса і телефон прокурора або слідчого, за клопотанням якого постановлена ухвала: слідчий СВ ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 , адреса: м. Запоріжжя, вул. Тенісна, буд. 8, тел. НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1