УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні № 0000004 від 16.01.2020 відносно ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Рівненського міського суду перебуває вказаний обвинувальний акт.

Під час розгляду даного кримінального провадження адвокат ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подала суду клопотання у якому просить змінити останньому обраний запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання. Повернути сплачену за обвинуваченого заставу на підставі ухвали слідчого судді від 15.03.2020.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що на даний час підстави, що лягли в основу ухвали про застосування запобіжного заходу, у тому числі альтернативного відпали та ризики, наведені у клопотанні відсутні, підстав невиконання ОСОБА_10 своїх обов`язків матеріали кримінального провадження не містять. Крім того обвинувачений є особою похилого віку, за станом здоров`я був вийти на пенсію, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, протягом 2024-2025 р.р. у зв`язку із погіршенням стану здоров`я змушений був проходити ряд обстежень та відповідне стаціонарне лікування, поставлений діагноз: блокада внутрішньошлуночкова передньо-верхньої гілки лівої ніжки п. Гіса, ознаки гіпертрофії лівого шлуночка, синдром ранньої реоляризації, позитивно характеризується за місцем свого проживання.

Покладені на обвинуваченого обов`язки відповідно до ухвали суду він виконує сумлінно, на всі судові засідання з`являється, порушень не допускає.

Таким чином сторона захисту просить змінити обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід з застави на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні повністю підтримав свого захисника, просив задоволити клопотання.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_11 та не зеперечив щодо зменшення розміру застави.

Інші учасники кримінального провадження в судовому засіданні розгляд вказаного клопотань покладають на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, оцінивши їх у сукупності з іншими доказами, суд прийшов до такого висновку.

15 березня 2020 року у рамках кримінального провадження № 0000004 від 16.01.2020 відносно ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 (шістдесят) днів. Одночасно визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У зв`язку із внесенням застави на ОСОБА_10 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_10 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого, правом на що і скористалась сторона захисту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_10 подала суду клопотання у якому просить змінити останньому обраний запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання. Повернути сплачену за обвинуваченого заставу на підставі ухвали слідчого судді від 15.03.2020.

Як встановлено в ході судового розгляду клопотання, ОСОБА_10 є особою похилого віку, маж тяжкі захворювання, що потребують тривалого лікування та значних коштів позитивно характеризується за місцем свого проживання.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд повинен враховувати, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Застава не може бути засобом тиску на не засуджену особу, створюючи ситуацію, коли для внесення застави особа вимушена продавати свою нерухомість або інше майно, запозичувати в інших осіб кошти під відсотки на заставу або зупиняти чи закривати бізнес, іншим істотним чином змінювати свій спосіб життя.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання.

Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку.

Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається судом з урахуванням багатьох факторів, а саме: майновий та сімейний стан підозрюваного/обвинуваченого, ризики переховування від слідства, знищення доказів, впливу на інших учасників провадження та вчинення нового правопорушення. Розмір застави не повинен бути завідомо непомірним для особи.

Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який не отримує інших видів доходів, відсутність належного рівня доходів у членів сім`ї обвинуваченого, які можуть внести заставу, а також з урахуванням ставлення обвинуваченого до справи (сумлінне відношення до поскладених обов`язків, виконання всіх вимог суду, наявність стійких соціальних зв`язків та позитивне відношення до соціуму, тощо), має обмежену можливість, щодо належного фінансового забезпечення сім`ї, має захворювання та потребує постійного медикаментозної підтримки та реабілітаційних заходів.

Покладені на обвинуваченого обов`язки відповідно до ухвали суду він виконує сумлінно, на всі судові засідання з`являється, порушень не допускає.

Відповідно до Судової практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ):

перспектива втратити заставу у разі неявки особи на судове засідання повинна діяти як достатній стримувальний фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання підозрюваного чи обвинуваченого переховуватися (п. 78 рішення у справі Mangouras v. Spain);

?розмір застави необхідно оцінювати передусім з огляду на особу підозрюваного чи обвинуваченого та його активи, проте також за певних обставин суду варто брати до уваги суму збитків, які приписують фігуранту провадження (п. 81 рішення у справі Mangouras v. Spain);

виключна увага на розмірі ймовірних збитків є порушенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Саме тому суд також має ретельної оцінити спроможність особи сплатити визначений розмір застави та обґрунтувати визначену суму (п. 32 рішення у справі Істоміна проти України).

?необґрунтована підозра органу розслідування, відсутність збитків, давність вчинення правопорушення;

?майновий, сімейний публічний стан, публічність підозрюваного, обвинуваченого;

?відсутність ризиків з боку підозрюваного щодо перешкоджання, переховування від органів досудового розслідування і т.і.;

?непомірний тягар розміру застави для підозрюваного та неспіврозмірність для обставин кримінального правопорушення.

Із урахуванням наведених обставин, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 та наявність підстав для зменшення розміру внесеної за обвинуваченого ОСОБА_10 застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 201, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_11 відмовити.

Змінити міру запобіжного заходу заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян, що становить 168 1260 гривень шляхом зменшення розміру застави, обраної відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2020 року, на 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути поданні під час подачі апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя -