Справа № 462/6396/25
провадження 1-кс/462/1496/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року, суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , отримавши клопотання дізнавача ОСОБА_2 , про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні №000017, -

ВСТАНОВИВ:

дізнавач СД ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням у якому просить надати дозвіл на знищення речового доказу у кримінальному провадженні №000017, а саме на знищення кристалоподібної речовини в складі якої виявлено PVP, масою 0,0619 грами, та поміщено в камеру зберігання речових доказів ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено.

Вивчивши матеріали клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин не можливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Так, слідчий у своєму клопотанні вказує, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні нібито закінчено, а отже, існують підстави для знищення кристалоподібної речовини, в складі якої виявлено PVP, масою 0,0619 грама. Водночас, суд звертає увагу, що такі доводи не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Зокрема, до клопотання не долучено постанови про закриття кримінального провадження чи будь-якого іншого процесуального документа, який би свідчив про завершення досудового розслідування. За відсутності таких доказів, твердження слідчого не можуть вважатися достатньою підставою для задоволення клопотання про знищення речового доказу, оскільки це суперечить вимогам процесуального закону щодо підтвердження обставин належними доказами.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, суд, встановивши, що клопотання про вирішення долі речових доказів подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що клопотання слід повернути для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 100, 171, 172, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання дізнавача ОСОБА_2 , про надання дозволу на знищення речових доказів у кримінальному провадженні №000017 повернути для усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_4