печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, в інтересах якої подано скаргу, ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Печерського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Печерської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, вилученого 14.11.2025 під час проведення обшуку, у кримінальному провадженні № 0000501 від 18.03.2025,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, Печерської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні № 0000501 від 18.03.2025, яка полягає у неповерненні майна, вилученого 14.11.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1)- мобільний телефон IPhone синього кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім картою оператора "Київстар" НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон Redmi, ІМЕІ: НОМЕР_3 (з логістичним захистом);

- мобільний телефон Хіаоmі модель M1910F46, з пошкодженим дисплеєм;

- мобільний телефон Redmi модель M2101K7BNY;

- мобільний телефон Redmi модель ;

поміщено до спец пакету ;

2) картхолдер «Vodafone» НОМЕР_4 , поміщено до спец пакету EVP 0193130;

3) банківські картки:

- AT «Ощадбанк» НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

- AT «Prokredit bank» НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ;

- AT «Пумб» НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ;

- AT «ПриватБанк» НОМЕР_12 , НОМЕР_13 ;

- AT «КредоБанк» НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ;

- AT «Monobank» НОМЕР_16 ;

- AT «Універсал Банк» НОМЕР_17 ;

- AT «Акорд» НОМЕР_18 ;

- AT «А банк» НОМЕР_19 ;

- AT «Альфа Банк» НОМЕР_20 ;

- AT «Універсал Банк» НОМЕР_21 ;

- AT «Ощадбанк» НОМЕР_22 ;

4) мобільний телефон «Нокія», ІМЕІ 352" НОМЕР_23 , без сім карти, поміщено до спец пакету WAR 1208413;

5) ноутбук асеr S/N: NXHEEEU03 - 69521239В3400, з зарядним пристроєм до нього поміщено до спец пакету WAR 1627507;

6) моноблок «ART LINE» S/N: M6641WSW- 191 212 РТВ 0047, поміщено до картонної коробки, опечатано брендованим скотчем Національної поліції та скетч пломбами NPU-2241819; NPU-2241820; NPU-2241821; NPU-2241822 та з біркою з рукописним записом;

7) флешносій «Ledger Nano X», флешносій «Ваг», поміщено до спец пакету WAR 1208412;

8) документація, а саме:

- оригінали розписок на 17 арк.;

- копія витягів та витяги з реєстрів на 26 арк договора на 126 арк.;

- банківська документація на 143 арк.

- довідки на 14 арк;

- звіт про оцінку майна транспортного засобу НОМЕР_24 на 12 арк;

- заява на 1 арк;

- копія довіреності на 1 арк;

- умова партнерства на 1 арк;

- чорнові записи 1 арк;

- оригінали нотаріальних договорів на 54 арк і додатки до них, поміщено до спец пакету WAR 1627508;

9) - грошові кошти номіналом 100 дол. США в кількості 1122 купюр, номіналом 50 дол. США в кількості 1 купюра, номіналом 10 дол. США у кількості 1 купюра, номіналом 1 дол США у кількості 3 купюри;

- грошові кошти номіналом 1000 грн у кількості 1607 купюр, номіналом 500 грн в кількості 800 купюр, поміщено до спец пакету WAR 1627509;

10) два блокноти з чорновими записами, поміщено до спец пакету WAR 1627510.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 14.11.2025 було проведено обшук у вказаному об`єкті нерухомого майна на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2025 у справі № 757/55730/25-к, під час виконання якої вилучено майно, на яке до цього часу не накладено арешт та яке непричетне до даного кримінального провадження, власник майна не має відношення до вчинення кримінальних правопорушень, а відтак вилучене майно має статус тимчасово вилученого та відповідно підлягає поверненню його законному володільцю.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, заяви, клопотання або письмові заперечення не надходили, про причини неявки суду не повідомлено.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України під час розгляду скарги слідчим суддею здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, заслухавши думку особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов такого висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна, у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Печерського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000501 від 18.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

07.11.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 та надано дозвіл на проведення обшуку приватного будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , у якому фактично проживає останній, з метою відшукання та вилучення зазначених у клопотанні речей, а саме: системних блоків персональних комп`ютерів (СБПК), планшетів, моноблоків, ноутбуків і мак-буків (ППК), моніторів та гарнітур комп`ютерної техніки, серверного обладнання та іншої комп`ютерної техніки, носіїв електронної інформації (флеш-карти бідь-якого формату, USB-носіїв, носіїв на жорстких магнітних дисках (HDD), носіїв на твердо-тильних дисках (SSD), зовнішніх переносних пристроїв зберігання інформації), що задіяні для здійснення протиправної діяльності, блокнотів, паролів, логінів, електронних скриньок, записників, журналів та іншої неофіційної так званої «чорної» бухгалтерії, грошових коштів в національній та іноземній валюті, здобутих злочинним шляхом, нотатків, інструкцій, інших чорнових записів, мобільних терміналів (телефонів), сім-карт та картко-утримувачів, засобів комутації телекомунікаційного та іншого обладнання, пристроїв та приладів, які забезпечують доступ до локальної мережі, всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет та документи щодо права доступу до мереж зв`язку, оплати та їх використання, банківських (кредитні та інші) карток та інших засобів доступу до рахунків, на які або з яких перераховуються грошові кошти, документації чи чорнових записів, за допомогою яких вчиняється кримінальне правопорушення, систем відео, - аудіо контролю, що побудовані на основі відеокамер та мікрофонів, серверів, на які передаються та записується інформація та предметів, які можуть мати значення для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Щодо доводів заявника, що грошові кошти, які вилучені під час проведення обшуку отримані у зв`язку із здійсненням легальної господарської діяльності, про що долучено довідку, видану ТОВ «ДОРОЖНЬО-БУДІВЕЛЬНЕ УПРВЛІННЯ - 208» від 14.11.2025 № 5, про дохід ОСОБА_3 за період з 01.11.2021 по 31.10.2025, якою, на думку заявника, підтверджується походження коштів ОСОБА_3 , то вказане не може бути достатньою підставою вважати, що вилучені кошти не можуть бути предметом кримінального провадження в рамках якого було проведено обшук, ураховуючи те, що заявником не надано доказів, зокрема конвертування коштів в долари США на ім`я ОСОБА_3 , тому такі доводи є недоведеними та необґрунтованими в порядку, передбаченому законом. Крім того, заявником не ураховано те, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, слідчий суддя здійснює функцію судового контролю, на слідчого суддю не покладено обов`язок з власної ініціативи витребувати докази. Оскільки заявником не додано доказів того, що на тимчасово вилучене майно, зазначене у скарзі, накладено арешт, то вказане дає підстави вважати, що скарга є передчасною та недоведеною. У разі усунення заявником недоліків, допущених при зверненні зі скаргою, в порядку передбаченому статтею 303 КПК України, останній не позбавлений права звернутися зі скаргою до суду повторно.

Відповідно до частини першої статті 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень частин 8, 9 статті 236 КПК України особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя, при вирішенні даної скарги, враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною п`ятою статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25.10.2012).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10.05.2007).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі статтею 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до статті 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що майно, вилучене відповідно до протоколу обшуку від 14.11.2025 у приватному будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , у якому фактично проживає останній, на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07.11.2025 у справі № 757/55730/25-к, на підставі якої працівниками органу досудового розслідування проведено слідчу дію - обшук.

Відтак, вилучене майно не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений пунктом 3 частини першої статті 169 КПК України, та процедура за частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги, за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_3 обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що в даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_3 , відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та принципу диспозитивності кримінального провадження відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя дійшов висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 100, 169, 170, 303, 305, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1