ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3154/25 Справа № 333/5434/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріалами провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 04 вересня 2025 року, якою задоволено подання установи відносно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 04 вересня 2025 року задоволено клопотання начальника ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» та засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на не відбутий строк 1 рік 8 місяців 29 днів.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції врахував, що станом на 04.09.2025 року засуджений відбув 2/3 строку покарання, за час відбування покарання з 10.12.2021 року стягнень не мав, 5 заохочень, характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи, на дільниці «РІЦ» з виготовлення МПП, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу, етапи програми виконує систематично та самостійно, провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаюється у вчиненому. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, згідно з довідкою директора ТОВ «Балтхімтейд» № 24/08-1 від 24.08.2025 року після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_7 буде прийнятий на роботи на підприємство.

Таким чином, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що висновок суду про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасним, а наявність у засудженого заохочень не може свідчити про позитивні зміни в його особистості, оскільки такий висновок має ґрунтуватися на аналізі даний про його поведінку за весь час відбування покарання. В той же час прокурор зазначає, що поведінка засудженого та дотримання ним умов та порядку відбування покарання й залучення до праці не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності виправлення засудженим.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення.

Засуджений заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, а ухвалу суду вважав законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.03.2025 року вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року приведений у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ й матеріальної шкоди в сумі 1000 грн. у зв`язку із усуненням караності діяння. ОСОБА_7 вважається засудженим за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 186 КК України - у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахований в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення за період з 09.12.2021 року по день набрання вироком законної сили, а також зарахувати в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 09.07.2021 року по 16.07.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Станом на 04.09.2025 року відбув 2/3 строку покарання. Початок строку відбування покарання 09.12.2021 року, кінець строку - 01.06.2027 року.

З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується позитивно, провину та суспільну небезпеку в скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, розкаявся у вчиненому, має 5 заохочень, стягнень не має, працевлаштований на виробництві установи, на дільниці «РІЦ» з виготовлення МПП. Має 5 заохочень, стягнень не має, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу. Етапи програми виконує систематично та самостійно.

Водночас відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, ризик оцінюється як середній; ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, й 01.10.2023 року, 29.03.2024 року комісією установи відбування покарання відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 101 КВК України, у зв`язку з тим , що засуджений на шлях виправлення не став.

01.09.2024 року та 27.09.2024 року комісією установи відбування покарання відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_7 положень ст. 82 КК України, у зв`язку з тим , що засуджений не довів своє виправлення.

Після вказаних відмов, до ОСОБА_7 застосовувались декілька заохочень, тому з урахуваннях позивної поведінки засудженого, результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи 01.08.2025 року комісією був прийнятий висновок, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та має бути представлений до заміни покарання у виді умовно-дострокового звільнення відвідування покарання.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 хоча і характеризується добре за час відбування покарання, й позитивні зміни у поведінці засудженого почали відбуватися, однак на цей час вказані обставини свідчать лише про те, що ОСОБА_7 тільки стає шлях виправлення, а не довів його

Апеляційний суд також враховує і те, що заохочення засуджений отримав лише 09.07.2024 року, 11.10.2024 року, 15.01.2025 року, 15.04.2025 року та 15.07.2025 року, що на переконання апеляційного суду не свідчить про системність у його поведінці.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що наявність лише 5 заохочень за весь період відбування покарання, починаючи з 2021 року, не може свідчити про виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

При цьому, дотримання належної поведінки засудженим є його прямим обов`язком під час відбуття покарання та не свідчить про виконання мети призначеного покарання та безумовне виправлення засудженого.

За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_7 став на шлях виправлення є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого під час відбування покарання хоча і є зразковою, однак свідчить лише проте, що засуджений лише стає на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення подання про звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленям нової, якою у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 04 вересня 2025 року, якою задоволено подання установи відносно ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_9 про застосування відносно засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4