Провадження № 1-кс/344/238/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000509, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про часткове скасування арешту майна в межах кримінального провадження №0000509, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000509 від 15 серпня 2025 року за ч. 2 ст.286 Кримінального кодексу України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 15 серпня 2025 року приблизно о 01 годині на автодорозі Н-10 «Стрий - Чернівці» в с. Хлібичин Заболотівської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, де загинув пішохід ОСОБА_5 .

Після дорожньо-транспортної пригоди з тягача марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучена карта водія на ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2025 року накладено арешт на майно, яке вилучене під час оглядів місця події 15.08.2025 у кримінальному провадженні № 0000509, із забороною на відчуження, користування та розпорядження цим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, у тому числі на карту водія на ім`я ОСОБА_3 , що вилучена з тягача марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_2 із забороною на користування, відчуження та розпорядження (справа №344/14418/25, провадження № 1- кс/ 344/5709/25).

Карта водія на ім`я ОСОБА_3 , яка вилучена з тягача марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, а також для забезпечення цивільного позову.

Заявник вказує, що працює водієм більше тридцяти років, має право керувати всіма категоріями транспортних засобів. Карта водія дозволяє йому керувати вантажними автомобілями, які обладнані відповідними приладами для зчитування інформації з цієї карти. Тому наявність цієї карти дозволяє заробляти утримання моєї сім`ї.

23 жовтня 2025 року заявник звернувся до слідчого ОСОБА_6 із заявою повідомити, чи проведено всі слідчі дії із використанням вилученої у нього карти водія; чи є можливість повернути йому карту водія для користування. У разі необхідності він надасть цю карту слідчому, прокурору та суду.

05 листопада 2025 року слідчий повідомив, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, із залученням спеціаліста, проведений огляд вилученої 15 серпня 2025 року карти водія. Карта водія вилучена більше чотирьох місяців назад. Усі можливі слідчі та процесуальні дії з використанням карти водія проведено.

За таких обставин заявник просить скасувати частково арешт майна - карти водія на ім`я ОСОБА_3 , яка вилучена з тягача марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на яку ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2025 року накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000509, а саме - в частині позбавлення права на користування.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 26 грудня 2025 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Заявник у судове засідання не прибув, однак у прохальній частині клопотання просить про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Зазначив, що на цей час у кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій. Зокрема не проведено інженерно-транспортну експертизу щодо причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка перебуває на виконанні у експертів. Під час досудового розслідування не виключено необхідність додаткового дослідження карти водія на ім`я ОСОБА_7 , її огляду за участі спеціалістів та надання її експертам для дослідження. За таких обставин підстави для накладення арешту на указане майно не відпали. Окрім цього у задоволенні аналогічних клопотань ОСОБА_3 вже відмовлено ухвалами слідчих суддів Івано-Франківського міського суду від 17.09.2025 та від 11.11.2025. З урахуванням вищевикладеного просить у задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як вбачається з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000509 від 15 серпня 2025 року за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 15 серпня 2025 року приблизно о 01 годині на автодорозі Н-10 «Стрий - Чернівці» в с. Хлібичин Заболотівської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_3 є власником карти водія та має посвідчення водія (а.с.9).

15 серпня 2025 року старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області винесена постанова про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000509 від 15 серпня 2025 року за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, зокрема, картку водія на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2025 року накладено арешт на майно, яке вилучене під час оглядів місця події 15.08.2025 у кримінальному провадженні №0000509, із забороною відчуження, користування та розпоряджання цим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на наступне майно:

- автопоїзд у складі тягача марки MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа марки SCHMITZ SKO 24L, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 та НОМЕР_5 належать ТОВ «Європа Трансагро», яке зареєстроване по вул. Володимира Івасюка, 82, у м. Івано-Франківську;

- карту водія на ім`я ОСОБА_8 , що вилучена з тягача MAN TGX 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- велосипед марки KANGA, що належав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю селища Заболотів Коломийського району Івано-Франківської області, який загинув внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- автомобіль марки Audi-80, реєстраційний номер НОМЕР_6 , законним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_1 ;

- біоматеріал (біологічна тканина) з нашаруванням речовини бурого кольору схожої на кров, що вилучений з днища автомобіля під час огляду Audi-80, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

17 вересня 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000509 відмовлено.

11 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000509.

Відповідно до частини першої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частина друга статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною першою статті 98 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Як визначено у частині одинадцятій статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), пункт 57, та «East West Alliance Limited», пункт 188). При цьому має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, пункт 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Слідчий суддя не приймає до уваги посилання заявника про те, що відпала потреба в арешті майна, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речових доказів

Заявником у клопотанні не наведено достатньо доказів, що у подальшому в арешті майна відпала потреба, а також на даному етапі слідчим суддею не встановлено даних, які б не виправдовували на даний час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

За висновком слідчого судді, скасування арешту майна станом на даний час може зашкодити ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні та не сприятиме його дієвості та досягненню мети кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт речових доказів здійснено саме з метою забезпечення їх збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

На переконання слідчого судді, клопотання є недоведеним на даній стадії досудового розслідування та передчасним, що не позбавляє права подання з належним обґрунтуванням після проведення усіх необхідних слідчих дій.

Відтак, враховуючи вищенаведене та те, що заявником не доведено обставин, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, слідчий суддя приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у задоволенні поданого клопотання про часткове скасування арешту майна.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 98, 100, 170, 171, 174, 309, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна - відмовити у повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 16 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1