справа № 619/6666/25
провадження № 1-кп/619/585/25
ВИРОК

іменем України

20 листопада 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР з №0001524 від 04.02.2025 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Харківського району, Харківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент скоєння правопорушення перебував на посаді навідника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 8 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ЗС України, у військовому званні солдат, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, якого ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2024 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби,-

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

в т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника 1 кулеметного відділення кулеметного взводу 8 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 ЗС України, у військовому званні солдат, у порушення ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися ватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити військовослужбовця, не допускати негідних вчинків, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідного дозволу командування та поважних на те причин, 08.01.2025 у ранковий час доби перебуваючи у місці тимчасового розташування свого підрозділу в АДРЕСА_3 , самовільно залишив місце служби зі зброєю, а саме закріпленим за ним автоматом АК-74 № НОМЕР_3 з 4-ма магазинами та 120-ма набоями ПС-5,45, та незаконно, постійно перебував поза межами місця проходження служби, проводячи час на власний розсуд до моменту затримання правоохоронними органами 23.09.2025.

За час відсутності на службі солдат ОСОБА_5 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв.

Таким чином, упродовж часу з 08.01.2025 по 23.09.2025 ОСОБА_5 перебував поза місцем несення служби та місця дислокації військової частини НОМЕР_2 ЗС України, зі зброєю - закріпленим за ним автоматом АК-74 № НОМЕР_3 з 4-ма магазинами та 120-ма набоями ПС-5,45, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, а також про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а вільний від службових обов`язків час проводив на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, тобто дезертирство - самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 408 КК України, а саме - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин згідно ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст. 65 КК України враховує повне визнання ним своєї вини; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів; дані про особу винного, який раніше не судимий; не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі у межах санкції статті.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни - тримання під вартою.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 337, 348, 368 -371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання ОСОБА_5 , а саме з 23.09.2025 року, зарахувавши у строк відбування покарання період тримання під вартою відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1