Справа № 445/2477/25
Провадження № 1-кп/445/409/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.12.2025 Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника особи щодо якої

вирішується питання про

застосування заходів

виховного характеру ОСОБА_4

законного представника особи

щодо якої вирішується питання

про застосування заходів

виховного характеру ОСОБА_5

в присутності неповнолітнього ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

представника Служби у справах

дітей Золочівської міської ради ОСОБА_8

інспектора ювенальної превенції ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000858 від 05.07.2025, стосовно неповнолітнього:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженець м. Золочів, Львівської області, навчається у Золочівській ЗЗСО І-ІІІ ступенів «Школа радості» у 9-му класі, раніше не судимий, фактично проживає разом із матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

в с т а н о в и в :

неповнолітній ОСОБА_6 , 05.07.2025 о 15:49 год, керуючи мотоциклом марки «Lifan SR220-4V» реєстраційний номер НОМЕР_1 , із неповнолітнім пасажиром ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та рухаючись ним вул. Львівська у м. Золочів, Львівської області у напрямку центру міста зі швидкістю 71 км/год, поблизу будинку № 5 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зокрема:

-Розділу 1 п. 1.7 (в частині визначення терміну «небезпека для руху») водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності.

-Розділу 1 п. 1.10 (в частині визначення терміну «безпечна швидкість» та «небезпека для руху») швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, тощо.

-Розділу 2 п.п. 2.1 а), ґ) - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чинний страховий поліс.

-Розділу 2 п. 2.3 б), д) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не сторювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

-Розділу 12 п.п. 12.3, 12.4 («швидкість руху») у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

-Розділу 12 п. 12.9 б) - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 , 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення правил дорожнього руху виразилося в тому, що він, не маючи посвідчення водія на право керування транспортного засобу відповідної категорії, за відсутності чинного страхового поліса та, рухаючись із перевищенням швидкості по прямій ділянці дороги і маючи об`єктивну можливість, з моменту виникнення небезпеки для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, цих заходів не вжив та, продовжуючи рух, і як наслідок допустив, наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка перебігала проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху мотоцикла.

В результаті порушення Правил дорожнього руху неповнолітнім ОСОБА_6 відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої малолітня ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження, а саме: множинні забійні рани обличчя, багатофрагментарний вдавлений перелом лобної кістки праворуч, закритий перелом кісток лівого передпліччя в нижній третині, з якими госпіталізований у КНП «Перше територіальне медичне об`єднання м. Львова» ВП «Лікарня святого Миколая».

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. У вчиненому розкаявся та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч. 3ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1ст. 286 КК України повністю доведена, а його дії, органом досудового слідства кваліфіковані вірно.

В судовому засіданні прокурор, захисник, представник служби у справах дітей, законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, законний представник неповнолітньої потерпілої, представник ювенальної превенції, клопотання про застосування до ОСОБА_6 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, примусових заходів виховного характеру, у вигляді застереження та передачі під нагляд батьків підтримали у повному обсязі та просять його задовольнити.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 22 КК України, кримінальна відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 286 КК України настає з 16 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з іст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 5ст. 499 КПК України, за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до ст. 500 КПК України, судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і кримінальної міліції у справах дітей, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

У ст. 501 КПК України зазначено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження. Ухвала, постановлена за наслідками розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 , у віці до 16 років вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і до нього слід застосувати примусові заходи виховного характеру, у вигляді застереження та передачі його під нагляд батьків.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.97, 105 КК України, ст. 100, 498-501 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000858 від 05.07.2025, стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із вчиненням суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді:

- застереження;

- передачі неповнолітнього ОСОБА_6 , під нагляд батьків мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із сином за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити тривалістю 1 (один) рік.

Скасувати арешт на: кепку, резинові тапочки, мотошолом, пару моторукавичок, два дзеркала заднього виду, ліву підніжку мотоцикла та мотоцикл марки «Lifan SR220-4V», р.н. НОМЕР_1 , який накладено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2025 року у справі № 461/4355/25.

Речові докази: кепку, резинові тапочки, мотошолом, пару моторукавичок, два дзеркала заднього виду, ліву підніжку мотоцикла та мотоцикл марки «Lifan SR220-4V», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , - повернути законним власникам.

Ухвала може бути оскаржена учасниками кримінального провадження протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1