Провадження № 1-кп/643/507/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002756 від 27.09.2025, за обвинуваченнмя

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Салтівського районного суду перебуває вказане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор подала письмове клопотання про продовження дії раніше обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання про продовження ОСОБА_5 дії запобіжного заходу зазначено про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким неможливо шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

У клопотанні йдеться, що досудовим розслідуванням встановлено, що 23.09.2025 у період часу 21.00 до 23.00 годин, точний час проведеним досудовим розслідуванням не встановлений, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, що до його сусіда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який веде антисоціальний спосіб життя та систематично зловживає спиртними напоями, прийшов його знайомий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свою чергу, ОСОБА_5 , будучи обуреним поведінкою останніх, діючи на ґрунті неприязних відносин, які склались раніше між ним та ОСОБА_4 приводу того, що останній зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, засмічує прилеглу до помешкання територію та приводить помешкання сторонніх осіб, з якими зловживає спиртними напоями, розпочав із вказаними особами словесний конфлікт, виказуючи своє невдоволення поведінкою ОСОБА_4 , під час якого у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень будь якого ступеня тяжкості. З метою реалізації вказаного злочинного наміру, ОСОБА_5 взяв дерев`яну палицю, та, увійшовши до помешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , де, знаходячись в приміщенні вищевказаної квартири, перебуваючи у безпосередній близькості до ОСОБА_4 , який перебував у положенні сидячи на дивані, усвідомлюючи суспільну- небезпечність своїх протиправних дій та бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 будь-якого ступеня тяжкості, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, зі значною силою наніс дерев`яною палицею, яку тримав в правій руці, один удар по тулубу в область ребер ліворуч, чим спричинив ОСОБА_4 , згідно висновку експерта, поєднану закриту тупу травму грудної клітки, тупу травму живота та тупу травму хребта у вигляді закритого перелому 10 та 11 ребер зліва та черезкапсульного розриву селезінки, що супроводжувалося внутрішньочеревною кровотечею (до 2000 мл.) а також закритого перелому лівого поперечного відростку першого поперекового хребця (L1), яка належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, а також втрати органу (селезінки).

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості ОСОБА_4 , ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 дерев`яною палкою близько п`яти ударів по лівій та правій нозі вище колін та по колінам, не більше двох ударів по обом рукам, не більше двох ударів в область лівого плеча та ліктьового суставу лівої руки ОСОБА_4 та один удар правою ногою в область живота, завдавши при цьому фізичного болю та не спричинивши тілесних ушкоджень. Після чого, ОСОБА_5 , вчинивши всі дії, які вважав за необхідне для досягнення своєї злочинної мети, пов`язаної зі спричиненням тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , припинив подальше побиття потерпілого, при цьому, не вживаючи ніяких заходів щодо надання останньому своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги, та, не бажаючи бути викритим у вчиненні даного злочину, з місця скоєння злочину зник, залишивши ОСОБА_4 самого у приміщенні квартири. У зв`язку із погіршенням стану здоров`я та самопочуття, 26.09.2025 ОСОБА_4 звернувся по допомогу до працівників КП «Жилкомсервіс», які прибули для проведення ремонтних робіт покрівлі будинку, та викликаною останніми бригадою швидкої невідкладної медичної допомоги потерпілий був госпіталізований до КНП «МКЛШНМД ім. проф О.1. Мещанінова» ХМР, де ОСОБА_4 було надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Розкриваючи зміст кожного із ризиків, визначених ст. 177 КПК України, прокурор посилається на таке.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду.

Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі, а тому, побоюючись суворого покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може вдатися до втечі та переховуватись. Також, ОСОБА_5 зник з місця вчинення злочину та переховувався від співробітників поліції, не має стійких соціальних зв`язків, осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність будь-яких стримуючих від втечі останнього факторів.

Також прокурор вказала, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений був затриманий на території Рівненської області. На підтвердження чого надала протокол затримання від 28.09.2025, у якому зазначено, що ОСОБА_5 фактично був затриманий 27.09.2025 о 21 год. 20 хв. за адресою: Рівненська область, стаціонарний пост м. Корець, автомобільна дорога М06/Київ-Чоп.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілого, свідків.

ОСОБА_5 перебуваючи на волі може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого та свідків з метою зміни їх свідчень під час досудового розслідування та в подальшому в суді, так як останні викривають його у вчиненні злочину;

Водночас, наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у клопотанні не обґрунтовано.

У судовому засіданні прокурор підтримала викладені у клопотанні доводи та просила його задовольнити.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , заперечила проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність вказаних ризиків.

Водночас, вважала за можливе застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на стан здоров`я свого підзахисного та неможливість проходження повноцінного лікування в умовах СІЗО.

Зокрема, на підтвердження стану здоров`я ОСОБА_5 захисник надала копії таких медичних документів:

- копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 5863, в якій зазначений такий діагноз: колото-різане поранення шиї з пошкодженням порожнини рота та кореня язика;

- копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 16797, в якій зазначений такий діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія з лікворогіпертензивним та астенічним синдромом. Токсична енцефалопатія з вестибуло-атактичним та судомним синдромом. Стан після нападу епілептичних судом. Поліневропатія. Гіпертонічна хвороба III ст., 2 ст., ризик високий. IXC. Кардіосклероз. Серцево недостатність ст. В за АСС/АНА.

Також захисник повідомила, що на розгляді Салтівського районного суду міста Харкова перебуває інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, потерпілим у якому визнаний ОСОБА_5 . При цьому відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що, на думку захисника, є несправедливим відносно її підзахисного, з огляду на кваліфікацію дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Адвокат зазначила, що у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній може перебувати у квартирі, що є власністю його дружини за адресою: АДРЕСА_3 .

Прокурор не заперечила щодо наявності іншого кримінального провадження, у якому

ОСОБА_4 є обвинуваченим, а ОСОБА_5 потерпілим, а також застосованого відносно

ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи свого захисника в частині стану свого здоров`я та необхідності проходження лікування, яке в умовах СІЗО він не зможе отримати.

На запитання суду ОСОБА_5 пояснив, що не мав наміру переховуватись від слідства, оскільки не вважав себе причетним до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , з огляду на обставини бійки. Щодо затримання на території Рівненської області обвинувачений зазначив, що він прямував на лікування до Німеччини разом зі своєю дружиною, яка там мешкає деякий час. До того ж він прямував на автобусі, тобто його переміщення було відкритим, без використання способів переховування від оточуючих. Крім того, з моменту вчинення інкримінованих йому діянь (23.09.2025) і до моменту виїзду за кордон на лікування (27.09.2025) пройшло достатньо часу, впродовж якого правоохоронні органи його не розшукували. Відтак, він вважав, що у нього немає перешкод для виїзду за кордон.

Також ОСОБА_5 запевнив суд, що у разі застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, він виконуватиме покладені на нього обов`язки та не переховуватиметься від суду.

Крім того, в судовому засіданні був заслуханий потерпілий ОСОБА_4 , який просив суд не продовжувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Положенням ч. 5 ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відтак, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у скоєнні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а також до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 29.09.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Вказаний запобіжний захід був продовжений ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 21.11.2025 строком до 19.01.2026 включно.

Крім того, ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 01.12.2025 було доручено керівництву Харківської міської медичної частини № 27 Філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях організувати та забезпечити медичне обстеження ОСОБА_5 , для встановлення діагнозу та призначення необхідного лікування. Проте на момент розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу до суду не надійшло інформації щодо стану здоров`я обвинуваченого.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Тейс проти Румунії», № 29761/02 від 10.06.2008, автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На переконання суду, обставини, які були встановлені під час розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, свідчать про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із утриманням в умовах слідчого ізолятора, враховуючи наступне.

Пояснення обвинуваченого, що він не мав наміру ухилятись від правоохоронних органів суд вважає переконливими, оскільки ОСОБА_5 не відразу залишив місце свого постійного проживання, а мета його поїздки узгоджується із його станом здоров`я. Прокурором не були спростовані вказані доводи обвинуваченого, зокрема, щодо відсутності у нього намірів переховуватись від органу досудового розслідування після вчинення інкримінованих діянь.

Також суд бере до уваги позицію потерпілого ОСОБА_4 , який просив не застосовувати до свого кривдника запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відсутність достовірної інформації щодо стану здоров`я обвинуваченого, попри доручення керівництву Харківської міської медичної частини № 27 Філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях організувати та забезпечити медичне обстеження ОСОБА_5 згідно ухвали суду від 01.12.2025, позбавляє суд можливості оцінити ризики подальшого перебування в умовах слідчого ізолятора. Наведене, у сукупності із вказаними вище обставинами, враховується судом при вирішенні питання про можливість продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Отже, під час розгляду клопотання судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою.

Керуючись ст. 177, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 строком на 2 (два) місяці, тобто

до 08.03.2026 включно.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії домашнього арешту цілодобово, а саме в період часу з 00:00 год. до 24:00 год. кожного дня, залишати без дозволу суду житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням: необхідності явки до суду; необхідності перебування в укритті під час оголошення повітряної тривоги в м. Харкові; відвідування медичних закладів для отримання невідкладної медичної допомоги за направленням лікаря.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку дії домашнього арешту: 1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до ГУ ДМС в Харківській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово. Відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань. Крім того, в разі невиконання покладених на обвинуваченого обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали направити до Харківського районного управління поліції № 2 ГУ НП в Харківській області для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів Салтівської окружної прокуратури м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_8