Провадження № 1-кс/742/169/26
Єдиний унікальний № 742/155/26
У Х В А Л А

про скасування арешту на майно

05 лютого 2026 року м. Прилуки

Суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, подане у кримінальному провадженні № 0000075 від 27.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що розглядається, короткий виклад змісту клопотання.

1.До Прилуцького міськрайонного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000075 від 27.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

2.Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.01.2026 (провадження № 1-кс/742/138/26 , єдиний унікальний № 742/155/26) накладено арешт на мобільний телефон Galaxy A05s IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з sim-карткою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які вилучено до спец. пакету PSP 1229151.

3.На даний час, на думку Власника, із телефоном проведено всі необхідні слідчі дії та експертизи, у зв`язку з чим відпала потреба в існуванні такого арешту.

ІІ. Позиції учасників кримінального провадження.

4.Власник майна у судове засідання не з`явилася. Повідомлялася належним чином про дату, час та місце судового розгляду.

5.Слідчий у судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Проти вимог клопотання не заперечував. Вказав, що з мобільним телефоном проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, а також проведено комп`ютерно-технічну експертизу. На даний час відсутні підстави для зберігання вказаного майна в органі досудового розслідування.

ІІІ. Положення Закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

6.Відповідно до абзацу 1 частини 1статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

7.Відповідно до абзацу 2 частини 1статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

8.Частиною 1 статті 174 КПК України передбачено, що власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час судового провадження розглядається судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням власник або володілець майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

9.Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, Суд встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник.

ІV. Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали.

10.У клопотанні Власник вказує на те, що відпали підстави для подальшого накладення арешту, що обумовлює дослідження і оцінку судом обставин в цих межах.

11.Обґрунтованість арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі; належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

12.Суд встановив, що ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від області від 29.01.2026 (провадження № 1-кс/742/138/26 , єдиний унікальний № 742/155/26) накладено арешт на мобільний телефон Galaxy A15 IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 з sim-карткою НОМЕР_7 , який вилучено до спец пакету PSP 1229152; мобільний телефон Galaxy A05s IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з sim-карткою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які вилучено до спец. пакету PSP 1229151.

13.Метою накладення арешту визначено забезпечення збереження телефонів як речового доказу, а також призначення комп`ютерно-технічних вилучених носіїв інформації з метою встановити наявність листування в месенджерах та соціальних мережах, що може містити інформацію.

14.У відповідності до ч.1ст. 100 КПК України,речовий доказ,який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями160-166,170-174 цього Кодексу.

15.При цьому, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як стороною обвинувачення не представлено слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

16.За загальним правилом, закріпленим у ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність та недоторканність права власності.

17.У відповідності доч.1ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

18.Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

19.Відповідно до ч. 11ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

20.Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

21.Частиною 1ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

22.Виконання завдань кримінального провадження балансує з необхідністю додержання прав і законних інтересів інших осіб.

23.Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що обставини, які були враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно, на даний час частково перестали існувати, а тому в подальшій забороні користуватися майном відпала потреба.

24.При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи.

25.Відповідно до ст. 174 КПК України, власник або володілець майна, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

26.Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням зокрема іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

27.Судом встановлено та стороною обвинувачення не заперечується, що станом на час розгляду клопотання проведено експертне дослідження вилученого телефону, відомостей, що мають значення для кримінального провадження, не виявлено.

28.Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суд вважає, що клопотання сторони захисту є цілком обґрунтованим і підлягає задоволенню в частині скасування заборони користування майном та передачі його на відповідальне зберігання власнику.

29.За таких обставин, виходячи з засад розумності та співмірності обмеження права власності та права користування, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню та мобільний телефон Galaxy A05s IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з sim-карткою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який вилучено до спец. пакету PSP 1229151 слід повернути власнику ОСОБА_3 .

30.Керуючись ст.ст.131,132,167,170,171 КПК України,слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.КлопотанняОСОБА_3 про скасування арешту майна, подане у кримінальному провадженні № 0000075 від 27.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити.

2.Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.01.2026 (провадження № 1-кс/742/138/26 , єдиний унікальний № 742/155/26) на мобільний телефон Galaxy A05s IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з sim-карткою НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які вилучено до спец. пакету PSP 1229151, належний ОСОБА_3 та повернути його власнику під розписку.

3.Ухвала підлягає негайному виконанню та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4