ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/829/26 Справа № 194/861/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000164 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_9 , яка приймала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: - 22.05.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 02.08.2023 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців; в іншій частині вирок залишити без змін.

27.01.2026 року від прокурора, яка приймала участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, до суду апеляційної інстанції надійшла відмова від апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 403 КПК України, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає розгляду.

Разом з цим, оскільки апеляційна скарга подана також захисником ОСОБА_7 , то суд апеляційної інстанції продовжив розгляд апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити кримінальне провадження, у зв`язку з недоведеністю винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; скасувати запобіжний захід та звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно; долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю заперечує свою вину та з моменту затримання стверджував, що він не вчиняв інкримінований йому злочин.

Посилається на те, що потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначила, що не може впевнено стверджувати, що саме ОСОБА_8 викрав її телефон, вона не бачила обличчя нападника.

Також згідно із протоколом допиту потерпілої від 04.04.2024 року ОСОБА_10 зазначила, що обличчя нападника не бачила, однак при впізнанні за фотознімками того ж дня - 04.04.2024 року вона одразу вказала на ОСОБА_8 , що вказує на суперечність у її показах.

Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги покази обвинуваченого про те, що він на прохання знайомого на ім`я ОСОБА_11 заклав телефон марки «ZTE» за 400 грн, гроші повернув ОСОБА_11 . При цьому покази обвинуваченого узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до показів останньої суд віднісся критично, однак не навів конкретних доказів їх спростування.

Стверджує, що рапорт оперуповноваженого про невстановлення ОСОБА_11 не є доказом його відсутності, а лише свідчить про неповноту розслідування.

Крім того, під час допиту потерпіла підтвердила, що з працівниками поліції на автомобілі вони під`їжджали до кіоску напроти кафе "Корчма" і оглядали хлопців, які там стояли, серед яких був обвинувачений, і вона зазначила поліції, що особи, яка викрала в неї телефон, тут немає.

Вказує, що покази свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачений мав телефон і отримував дзвінки, не доводять викрадення саме ОСОБА_8 , оскільки свідок не бачив моменту викрадення.

Покази свідка ОСОБА_16 про те, що обвинувачений запропонував телефон під заставу, підтверджують лише факт застави, а не викрадення. Протокол впізнання ОСОБА_16 обвинуваченого за фотознімками не доводить винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.

Зазначає, що покази свідка ОСОБА_17 судом відкинуто як такі, що спростовані в суді, де свідок зазначив, що не запам`ятав чоловіка і показав на схожу особу під тиском поліції, що свідчить про порушення ст. 95 КПК України, оскільки впізнання було проведено неналежно.

Посилається на те, що відеозапис з камери спостереження АТБ фіксує чоловіка, схожого на обвинуваченого, який передає телефон таксисту, але не фіксує момент викрадення. Суд не мотивував, чому це доводить викрадення саме ОСОБА_8 .

Стверджує, що роздруківки з`єднань (протоколи тимчасового доступу від 07 липня та 14 серпня 2025 року) показують дзвінки з телефону потерпілої на номери ОСОБА_27 та ОСОБА_28 о 22:44-22:53 год. 03.04.2024 року, що узгоджується з показами обвинуваченого про дзвінки для застави. Відсутність з`єднань на номер НОМЕР_1 (нібито обвинуваченого) не спростовує версію ОСОБА_8 , оскільки він міг користуватися іншим телефоном (покази свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 про відсутність у нього телефону).

Висновок експерта № СЕ-19/104-24/15130-ТВ від 10.04.2024 року щодо вартості телефону (3100 грн) не доводить винуватість, а лише стосується кваліфікації.

Вказує на те, що попередні судимості обвинуваченого не є доказами його винуватості у цьому кримінальному провадженні.

Зазначає, що суд повторно не допитав свідків та потерпілу, щодо яких заявляв клопотання ОСОБА_8 .

Також посилається на те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно суворим, оскільки суд не врахував: - відсутність тяжких наслідків (шкода 3100 грн, телефон повернуто); - воєнний стан як обставину, але без прямого зв`язку зі злочином; - відсутність насильства.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_8 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, за що має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, та знову скоїв умисне, корисливе кримінальне правопорушення за таких обставин.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами) в Україні воєнний стан запроваджений з 5:30 год. 24.02.2022 року.

Так, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що на території України з 05:30 год. 24.02.2022 року введений воєнний стан, 03.04.2024 року приблизно о 22.35 годин, знаходячись неподалік першого під`їзду буд. 16-а по вул. Григорія Сковороди м. Тернівка Дніпропетровської області, побачив, що біля вказаного під`їзду стоїть ОСОБА_10 , яка тримає у своїх руках мобільний телефон марки «ZTE» Blade 20 Smart модель 2050. Після чого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 , а саме вказаного мобільного телефону. В подальшому ОСОБА_8 03.04.2024 року приблизно о 22.40 годин, діючи повторно, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом відкритого викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, підбіг до ОСОБА_10 та достовірно усвідомлюючи те, що його дії відкриті, своєю рукою вирвав з рук ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон марки «ZTE» Blade 20 Smart, та став бігти від потерпілої у напрямку вул. Сергія Маркова м. Тернівка Дніпропетровської області, з викраденим чужим майном, не реагуючи на зауваження потерпілої ОСОБА_10 зупинитись та повернути їй викрадене майно.

Таким чином, ОСОБА_8 умисно, відкрито, повторно, в умовах воєнного стану викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон марки «ZTE» Blade 20 Smart 4/128Gb Green, imei №1: НОМЕР_2 ; imei №2: НОМЕР_3 , зеленого кольору, вартістю 3100 грн.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 спричинено матеріальну шкоду на суму 3100 грн.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи сторони захисту щодо недоведення винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні є безпідставними з огляду на таке.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується наведеними у вироку доказами, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні повідомила, що 03.04.2024 року біля 22.30 годин вона йшла додому по АДРЕСА_3 . Коли доходила до 1 під`їзду, дістала телефон, щоб зателефонувати сину, розблокувала і почала телефонувати, однак ззаду у неї з лівої руки вирвали телефон «ZTE». Це був чоловік. Вона побігла за ним. Той чоловік побіг на подвір`я шкільного саду школи № 4. Вона далі за ним не побігла, а пішла додому до сина. Син - ОСОБА_20 4 рази набирав її телефон, а там у відповідь «абонент розмовляє». Невістка викликала поліцію. В той день нікого не знайшли, а вона подала заяву про злочин. На наступний день її викликали в поліцію м. Тернівка і повідомили, що знайшли її мобільний телефон. Її номер НОМЕР_4 . Коли чоловік біг, телефон світився. Чоловік був одягнений в чорну куртку. Біля ларька було 2 хлопця, поліція їх обшукала, телефону у них не знайшли. Вона нікого не впізнавала. Обвинуваченого вперше вона побачила в судовому засіданні, раніше не зустрічала. Вона не може впевнено сказати, що саме обвинувачений викрав цей телефон. У того чоловіка скоріше була не коротка стрижка. Куртка була до пояса. Скоріше за все він був у темних джинсах. Взуття було темного кольору. Обличчя чоловіка вона не бачила і впізнати не може;

- показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні повідомив, що 03.04.2024 року він, ОСОБА_21 з чоловіком на ім`я ОСОБА_22 біля 20.00 години йшли по вул. С. Маркова в м. Тернівка біля «АТБ» і зустріли обвинуваченого, з яким він познайомився. Через 5 хвилин вони розійшлися. Десь біля 22.30 годин йому зателефонував незнайомий номер, точно не пам`ятає, можливо оператор МТС і обвинувачений попросив закласти телефон. Він сказав, що ломбарди не працюють і вони пішли до таксистів біля АТБ. У обвинуваченого був мобільний телефон, який він не знає. На цей мобільний телефон приходили дзвінки, але він їх відключав. Біля АТБ стояли два таксиста, він розмовляв з одним, потім з іншим. Потім обвинувачений повернувся і сказав, що чи продав, чи заклав телефон, але у нього було 400 грн. Потім вони пішли до верхнього АТБ в сторону, де він живе. Коли обвинувачений купував воду, до них підійшли двоє поліцейських з жінкою. Поліцейські їм сказали, що у жінки забрали телефон. Поліцейські їх обшукали, а жінка мацала куртку обвинуваченого. Потім їх відпустили. Він спитав, чи не обвинувачений забрав цей телефон, на що він тільки посміхнувся. Потім вони розійшлися. Обвинувачений був у чорній куртці з рукавами, брюки були темного кольору. За головний убір він сказати не може, скоріше не було. Йому обвинувачений не говорив, що його хтось попросив цей телефон закласти. Жінка тоді казала, що у обвинуваченого куртка схожа. Обвинувачений не казав, кому належить цей мобільний телефон;

- показами свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, що 03.04.2024 року біля 19.00-20.00 годин вона з ОСОБА_23 йшли по вул. С. Маркова в м. Тернівка біля магазину «АТБ» і «Союз» та зустріли обвинуваченого. Вона познайомила його з ОСОБА_23 Біля 22.00-22.30 годин на її номер мобільного телефону зателефонував обвинувачений і попросив вийти на вулицю. Вона відмовила, а він спитав, чи працюють ломбарди. Вона сказала, що ні. Він попросив номер телефону ОСОБА_24 , вона йому дала його номер і більше обвинуваченого вона не бачила і не чула. Обвинувачений зателефонував їй з невідомого номера. Вона надала свій телефон поліцейським для огляду;

- показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні показав, що 03.04.2024 року він працював в таксі. Десь біля 23.00 години він під`їхав на автомобілі до магазину «АТБ-Маркет» по вул. Харківська в м. Тернівка. Там стояла ще одна машина таксі. Приблизно через хвилин 10-15 до магазину «АТБ» підійшли два невідомих йому чоловіка. Один з тих хлопців підійшов до іншого таксиста і про щось розмовляв. Потім той молодий чоловік підійшов до його авто та попросив йому допомогти, так як ломбарди вже закриті, а йому терміново потрібні були кошти і став пропонувати йому мобільний телефон марки «ZTE», можливо зеленого кольору. Він одразу відмовився, але той чоловік вмовив його купити цей телефон за 400 грн. Вранці йому зателефонували з поліції, щоб він з`явився разом з цим телефоном. У відділі поліції він зрозумів, що телефон скоріше за все був викрадений. Чоловік, який продав йому телефон, це обвинувачений. На досудовому слідстві він також його впізнав. Коли обвинувачений пропонував телефон він казав, що телефон належить йому;

- показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні повідомив, що дату не пам`ятає, але приблизно о 22.00 годині біля «АТБ» в м. Тернівка по вул. Харківська він працював таксистом, там ще стояло одне таксі. До нього підійшов чоловік і запропонував придбати у нього телефон або взяти цей телефон в залог. На пропозицію того чоловіка він відмовився і той відійшов.

Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.04.2024 року, відповідно до якого заявник ОСОБА_10 заявила, що 03.04.2024 року близько о 22.40 годин невідома особа, перебуваючи біля першого під`їзду буд. 16-а вул. Григорія Сковороди м. Тернівка, відкрито викрала її мобільний телефон марки «ZTE Blade 20 Smart 4/128 Gb Green» (т.1 а.п. 197);

- заявою ОСОБА_10 про долучення до матеріалів кримінального провадження коробки з-під мобільного телефону «ZTE Blade 20 Smart 4/128 GВ Green», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 (т.1 а.п. 207);

- заявою ОСОБА_16 , згідно із якою останній добровільно надав на огляд мобільний телефон марки «ZTE Blade 20 Smart 2050, imei № 1: НОМЕР_2 , imei № 2: НОМЕР_3 , який він взяв під заставу 03.04.2024 року біля магазину «АТБ» по вул. Харківській, м. Тернівка Дніпропетровської області за 400 грн у раніше невідомого йому чоловіка (т.1 а.п. 213);

- протоколом огляду предмету від 04.04.2024 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон, наданий ОСОБА_16 При наборі комбінації клавіш *161# та виклик на дисплеї мобільного телефону висвічуються номер сім-картки, вставленої у телефон НОМЕР_5 .

На час огляду у слоті для сім-карток знаходиться сім-картка мобільного оператора ВФ «Україна».

При перегляді історії телефонних дзвінків за 03.04.2024 після 22:00 год. у телефоні маються набрані не підписані номери:

1) НОМЕР_6 виклик 03.04.2024 о 22:44 тривалість 0 сек.

2) НОМЕР_7 виклик 03.04.2024 о 22:44 тривалість 24 сек.

3) НОМЕР_8 виклик 03.04.2024 о 22:46 тривалість 0 сек., виклик 03.04.2024

О 22:48 тривалість 50 сек., 03.04.2024 о 22:53 тривалість 1 хв. 24 сек. (т.1 а.п. 214-222);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.04.2024 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка дала йому під заставу мобільний телефон «ZTE» (т.1 а.п. 226-229);

- протоколом огляду предмету та фототаблицею до нього від 04.04.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_15 добровільно надав для огляду мобільний телефон Redmi 9C NFC, ІМЕІ1: НОМЕР_9 , ІМЕІ2: НОМЕР_10 . В ході огляду було встановлено, що в цей телефон встановлена сім картка «Водафон Україна» НОМЕР_11 . Під час перегляду журналу викликів було встановлено, що 03.04.2024 року о 22.46 год. на цьому телефоні пропущений виклик від абонента НОМЕР_5 , о 22.48 год. відбувся вхідний дзвінок від абонента НОМЕР_5 , який тривав 50 секунд, о 22.53 год. відбувся повторний дзвінок, який тривав 1 хвилину 23 секунди. Інших дзвінків та СМС-повідомлень від абонента НОМЕР_5 на цьому мобільному телефоні не виявлено (т.1 а.п. 231-236);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.04.2024 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 вказав на ОСОБА_8 як на особу, з яким він 03.04.2024 року ходив до магазину «АТБ» по вул. Харківська, щоб продати мобільний телефон (т.1 а.п. 239-242);

- протоколом огляду предмету та фототаблицею до нього від 04.04.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_12 добровільно надала для огляду мобільний телефон Nomi, ІМЕІ1: НОМЕР_12 , ІМЕІ2: НОМЕР_13 . В ході огляду було встановлено, що в цей телефон встановлена сім картка «Водафон Україна» НОМЕР_14 та сім картка «Водафон Україна» НОМЕР_15 . Під час перегляду журналу викликів було встановлено, що 03.04.2024 року о 22.42 год. на цьому телефоні є прийнятий виклик від абонента НОМЕР_5 , який підписаний як ОСОБА_29 друг ОСОБА_30, який тривав 24 сек. Інших дзвінків та СМС-повідомлень від абонента НОМЕР_5 на цьому мобільному телефоні не виявлено (т.1 а.п. 244-248);

- протоколом огляду предмету від 09.04.2024 року та скріншотами до нього, відповідно до якого безпосереднім оглядом є DVD-R диск з записом на ньому відеофайлу від 03.04.2024 з камери відеоспостереження центрального входу до магазину «Продукти 154» ТОВ «АТБ Маркет», розташованого за адресою: вул. Харківська, 26д, м. Тернівка, Дніпропетровська область, за період часу з 23:04 год. до 23:25 год. 03.04.2024.

При відтворені та перегляді вказаного відеофайлу встановлено, що о 23:09:38 чоловік, одягнений у куртку чорного кольору з матеріалу схожого на шкіру, штани темного кольору, темного кольору кросівки, без головного убору на голові, стрижка коротка, волосся темного кольору підходить до входу магазину «Продукти 154» та о 23:09:44 год. підходить до водія автомобіля марки «Сітроєн Берлігіо», реєстраційний номер НОМЕР_16 , відчиняє водійські двері автомобіля, після чого починає розмовляти з водієм. О 23:10:15 год. чоловік відходить від вказаного автомобіля та підходить до автомобіля марки «Дача Логан», реєстраційний номер НОМЕР_17 , та намагається відчинити водійські двері, однак у нього не виходить. Після чого водій автомобіля «Дача Логан», реєстраційний номер НОМЕР_17 , опускає скло та о 23:10:27 год. чоловік починає розмовляти з водієм вказаного автомобіля. О 23:10:51 год. чоловік дістає з правої кишені куртки якийсь предмет, схожий на телефон, та показує його водію автомобіля та далі у них відбувається розмова. О 23:14:08 год. чоловік передає водію вказаного автомобіля якийсь предмет, схожий на мобільний телефон, та водій автомобіля його розглядає, та о 23:14:22 год. передає щось чоловіку, та чоловік далі продовжує знаходитись біля автомобіля. О 23:21:33 год. водій автомобіля «Дача Логан», реєстраційний номер НОМЕР_17 , щось передає чоловіку, а саме предмети схожі на невеликі папірці, та чоловік йде від машини у сторону вулиці Пушкіна м. Тернівка, та більше чоловік на відеозаписі не з`являється. О 23:25:41 год. відеозапис закінчується (т.2 а.п. 5-13).

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердив, що саме він передав водію таксі мобільний телефон;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 14.08.2025 року, відповідно до якого було отримано з ПрАТ «ВФ Україна» DVD-R диск з записом з`єднань абонентів мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_18 та зазначено, що за період 01.04.2024 року по 05.04.2024 року з`єднання відсутні (т.2 а.п. 214-218);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.07.2025 року, відповідно до якого було отримано з ПрАТ «ВФ Україна» DVD-R диск з записом з`єднань абонентів мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_11 , який належить свідку ОСОБА_15 та мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_5 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , та встановлено з`єднання абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_11 вхідний дзвінок від абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_5 - 03.04.2024 року о 22.49.04 год. тривалістю 51 сек. та 03.04.2024 року о 22.53.18 год. тривалістю 84 сек. Також встановлено з`єднання абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_5 : вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_19 , який належить сину потерпілої, 03.04.2024 року о 22.39.50 год. тривалістю 9 сек., вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_20 - 03.04.2024 року о 22.44.16 год. тривалістю 0 сек., вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_14 , який належить свідку ОСОБА_12 - 03.04.2024 року о 22.45.52 год. тривалістю 25 сек., вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_11 , який належить свідку ОСОБА_15 - 03.04.2024 року о 22.46.48 год. тривалістю 0 сек., вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_11 , який належить свідку ОСОБА_15 - 03.04.2024 року о 22.46.50 год. тривалістю 0 сек., вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_11 , який належить свідку ОСОБА_15 - 03.04.2024 року о 22.49.05 год. тривалістю 51 сек., вихідний дзвінок до абонента мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_11 , який належить свідку ОСОБА_15 - 03.04.2024 року о 22.53.18 год. тривалістю 85 сек. (т.2 а.п. 187-197);

- іншими доказами, зазначеними у вироку, та взятими судом до уваги.

Підстав для того, щоб вважати зазначені докази недопустимими у кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд не знаходить, адже суд першої інстанції, згідно із положеннями ст. 94 КПК України, під час ухвалення вироку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінював кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілої та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 узгоджуються між собою, підтверджуються письмовими доказами, яким судом надано належну оцінку, а тому обґрунтовано покладені в основу вироку суду, у зв`язку з чим, доводи сторони захисту про недоведення винуватості обвинуваченого є неспроможними.

Посилання захисника на те, що потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні зазначила, що не може впевнено стверджувати, що саме ОСОБА_8 викрав її телефон, вона не бачила обличчя нападника, не спростовує того, що кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні було вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки з матеріалів провадження вбачається, що покази, надані потерпілою під час судового розгляду, перебувають у взаємозв`язку з показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , яким обвинувачений ОСОБА_8 майже одразу після вчинення кримінального правопорушення дзвонив з номеру телефону, який належить потерпілій, що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.07.2025 року, та показами свідка ОСОБА_16 , який придбав у обвинуваченого мобільний телефон, який відповідно до матеріалів провадження належить потерпілій.

Твердження захисника про те, що згідно із протоколом допиту потерпілої від 04.04.2024 року, ОСОБА_10 зазначила, що обличчя нападника не бачила, однак при впізнанні за фотознімками того ж дня - 04.04.2024 року вона одразу вказала на ОСОБА_8 , що вказує на суперечність у її показах, - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції у вироку як на доказ винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину на протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_10 не посилається, окрім того, потерпіла під час її допиту в суді першої інстанції зазначила, що вона нікого не впізнавала, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, в якому вказаний протокол впізнання відсутній.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не взяв до уваги покази обвинуваченого про те, що він на прохання знайомого на ім`я ОСОБА_11 заклав телефон марки «ZTE» за 400 грн, гроші повернув ОСОБА_11 , а також, що покази обвинуваченого узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до показів останньої суд віднісся критично, однак не навів конкретних доказів їх спростування, - не є слушними, оскільки суд першої інстанції обгрунтовано у вироку зазначив, що зазначена обвинуваченим версія спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, в тому числі інформацією, отриманою з ПрАТ «ВФ Україна» стосовно з`єднань абонентів мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_5 , який належить потерпілій ОСОБА_10 , відповідно до якої потерпіла 03.04.2024 року о 22.39.50 год. здійснила дзвінок на мобільний телефон з сім-картою НОМЕР_19 , який належить її сину, тривалістю 9 сек., а вже 03.04.2024 року о 22.44.16 год. з мобільного телефону потерпілої був здійснений дзвінок на мобільний телефон з номером НОМЕР_20 тривалістю 0 сек., однак з`єднання не відбулося так, як в номері мобільного телефону була набрана зайва цифра. 03.04.2024 року о 22.45.52 год. з мобільного телефону потерпілої обвинуваченим ОСОБА_8 був здійснений дзвінок на мобільний телефон з номером НОМЕР_14 , який належить свідку ОСОБА_12 тривалістю 25 сек., що в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_12 , тобто через 4 хвилини після викрадення у потерпілої її мобільного телефону.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що за показами свідка ОСОБА_13 він з 22.00 до 24.00 години спав, а відповідно до матеріалів провадження вказаний злочин був вчинений о 22.40 годин, тобто покази вказаного свідка не спростовують і доводять винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, так як він не може знати, де у встановлений судом час вчинення злочину перебував обвинувачений.

Що стосується показів свідка ОСОБА_14 , то колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції належним чином обгрунтовано, чому він до її показів ставиться критично, зазначивши про те, що покази вказаного свідка повністю суперечать дослідженим в судовому засіданні доказам, а саме: - показам самого обвинуваченого щодо місця перебування ОСОБА_8 під час дзвінка ОСОБА_11 ; - роздруківкою з`єднань, відповідно до якої перший дзвінок з мобільного телефону потерпілої був здійснений свідку ОСОБА_12 , а не ОСОБА_25 , як про це зазначала ОСОБА_14 ; - показами обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_15 , які зазначали, що коли їх зупинили поліцейські, вони були удвох, хоча ОСОБА_14 стверджувала, що в момент зупинення поліцією обвинувачений ОСОБА_8 був сам.

Посилання захисника на те, що рапорт оперуповноваженого про невстановлення ОСОБА_11 не є доказом його відсутності, а лише свідчить про неповноту розслідування, - є безпідставним, оскільки згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.

Доказ це не сам процесуальний документ "рапорт", а відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені в ньому. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.03.2021 року у справі № 425/217/17.

Окрім того, колегія звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, як встановлено судом першої інстанції та зазначено у вироку, посилання обвинуваченого на наявність у нього мобільного телефону з номером НОМЕР_1 , на який нібито йому телефонував ОСОБА_11 спростовується інформацією отриманою з ПрАТ «ВФ Україна» стосовно з`єднань абонентів мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_18 , так як відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.08.2025 року про з`єднання абонентів мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_18 за період 01.04.2024 року по 05.04.2024 року відсутні. Таким чином, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що обвинувачений ОСОБА_8 отримував дзвінки на зазначений ним номер телефону в день вчинення інкримінованого йому злочину.

Твердження захисника про те, що за показами потерпілої серед хлопців, яких оглядали працівники поліції напроти кафе "Корчма" особи, яка викрала в неї телефон, не було, спростовується поясненнями, наданими потерпілою ОСОБА_10 в суді першої інстанції, відповідно до яких обличчя чоловіка, який вкрав в неї телефон, вона не бачила. Водночас, відповідно до показів свідка ОСОБА_15 , після того як його та обвинуваченого ОСОБА_8 обшукали поліцейські, жінка, яка була разом з поліцейськими повідомила, що куртка, яка була на особі, яка заволоділа телефоном, схожа на куртку, яка була на ОСОБА_8 .

Посилання сторони захисту на те, що: - покази свідка ОСОБА_15 про те, що обвинувачений мав телефон і отримував дзвінки, не доводять викрадення саме ОСОБА_8 , оскільки свідок не бачив моменту викрадення; - покази свідка ОСОБА_16 про те, що обвинувачений запропонував телефон під заставу, підтверджують лише факт застави, а не викрадення; - протокол впізнання ОСОБА_16 обвинуваченого за фотознімками не доводить винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині; - відеозапис з камери спостереження АТБ фіксує чоловіка, схожого на обвинуваченого, який передає телефон таксисту, але не фіксує момент викрадення, - є безпідставними, оскільки, окрім показів вказаних свідків, протоколу впізнання ОСОБА_16 та відеозапису з камери спостереження АТБ, які узгоджуються між собою, в матеріалах провадження наявні покази потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 та інші письмові докази, які у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, та яким суд дав належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги про те, що покази свідка ОСОБА_17 судом відкинуто як такі, що спростовані в суді, де свідок зазначив, що не запам`ятав чоловіка і показав на схожу особу під тиском поліції, що свідчить про порушення ст. 95 КПК України, оскільки впізнання було проведено неналежно, - не є слушними, оскільки зазначене не спростовує встановлені судом першої інстанції обставини справи та не свідчить про неналежність чи недопустимість інших доказів, на підставі яких суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .

Колегія суддів погоджується з твердженням захисника про те, що роздруківка з`єднань (протокол тимчасового доступу від 07.07.2025 року) показують дзвінки з телефону потерпілої на номери ОСОБА_27 та ОСОБА_28 о 22:44-22:53 год. 03.04.2024 року, що узгоджується з показами обвинуваченого про дзвінки для застави, водночас, вказана роздруківка з`єднань також підтверджує те, що викрадення у потерпілої мобільного телефону було вчинено ОСОБА_8 , який вже через 4 хвилини після викрадення з телефону потерпілої почав телефонувати ОСОБА_12 та ОСОБА_15 з приводу ломбардів.

Твердження захисника про те, що роздруківка з`єднань (протокол тимчасового доступу від 14.08.2025 року) щодо відсутності з`єднань на номер НОМЕР_1 (нібито обвинуваченого) не спростовує версію ОСОБА_8 , оскільки він міг користуватися іншим телефоном, - колегія суддів вважає безпідставним, оскільки обвинувачений під час його допиту в суді першої інстанції зазначив, що номер телефону НОМЕР_1 належить йому та саме на цей номер йому дзвонив ОСОБА_11 , при цьому обвинуваченим ОСОБА_8 не було зазначено щодо користування ним іншим номером телефону.

Водночас, як слушно зазначив захисник за показами свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 у обвинуваченого ОСОБА_8 не було телефону, а тому, враховуючи роздруківку з`єднань (протокол тимчасового доступу від 14.08.2025 року) щодо відсутності з`єднань на номер НОМЕР_1 , колегія суддів вважає, що до показів обвинуваченого щодо належності йому номеру телефону НОМЕР_1 , на який дзвонив ОСОБА_11 , або належності йому іншого телефону слід віднестись критично, так як вказана обставина не доведена належними та допустимими доказами.

Посилання захисника на те, що висновок експерта № СЕ-19/104-24/15130-ТВ від 10.04.2024 року щодо вартості телефону (3100 грн) не доводить винуватість, а лише стосується кваліфікації, - не є слушним, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доводи апеляційної скарги про те, що попередні судимості обвинуваченого не є доказами його винуватості у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з вироку суду вбачається, що суд першої інстанції як на доказ винуватості ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України на його попередні судимості не посилається, а враховує вказані відомості при призначені обвинуваченому покарання як такі, що характеризують його особу.

Твердження захисника про те, що суд повторно не допитав свідків та потерпілу, щодо яких заявляв клопотання ОСОБА_8 , - є безпідставним, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що: - в судовому засіданні від 26.02.2025 року обвинувачений просив допитати свідка ОСОБА_26 (т.2 а.п.93 зворот), на що суд дав час на встановлення цього свідка, однак в судовому засіданні від 21.04.2025 року обвинувачений відмовився від виклику цього свідка (т.2 а.п.124 зворот); - в судовому засіданні від 16.07.2025 року обвинувачений просив повторно допитати свідка ОСОБА_12 , вказане клопотання судом було задоволено (т.2 а.п.178-179). Через неявку вказаного свідка в судове засідання судом двічі виносилися ухвали про привід свідка ОСОБА_12 (т.2 а.п.205, 225). Однак, свідок ОСОБА_12 приводом доставлена не була, про що повідомлено ВП №1 Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.09.2025 року, яким зазначено, що ОСОБА_12 за місцем мешкання відсутня, встановити її місцезнаходження не надалось можливим (т.2 а.п.234, 235); - в судовому засіданні від 11.09.2025 року обвинувачений просив повторно допитати потерпілу, однак ОСОБА_8 належним чином не обгрунтував своє клопотання, у зв`язку з чим судом було відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки обвинувачений не зазначив, які саме додаткові питання в нього виникли до потерпілої (т.2 а.п.223).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції відповідно до вимог ст.350 КПК України були розглянуті клопотання обвинуваченого.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що докази винуватості ОСОБА_8 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 186 КК України перевірені судом та згідно зі ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

За таких обставин, місцевий суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Суд першої інстанції у вироку послався на мотиви, чому він спростовує позицію сторони захисту, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає причин для скасування вироку суду та задоволення в цій частині апеляційної скарги захисника.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога; обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів; обставин, що пом`якшують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців.

Доводи захисника про те, що призначене обвинуваченому покарання є надмірно суворим, оскільки суд не врахував: - відсутність тяжких наслідків (шкода 3100 грн, телефон повернуто); - воєнний стан як обставину, але без прямого зв`язку зі злочином; - відсутність насильства, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставами для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, в умовах воєнного стану.

При цьому колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у межах, установлених у санкції ч. 4 ст. 186 КК України, яке є наближеним до мінімального.

З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, захисником не наведено, а тому підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого покарання відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4