Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1346/25
Провадження № 1-кс/483/145/2025
У Х В А Л А

Іменем України

01 жовтня 2025 року м. Очаків

Слідчий суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , погоджене з старшим прокурором групи прокурорів прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

29 вересня 2025 року прокурор-стажист на посаді прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївській області з клопотанням, погодженим з старшим прокурором групи прокурорів прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що СД ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 27 вересня 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

26 вересня 2025 року до чергової частини відділення поліції № 7 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП капітана поліції ОСОБА_5 про те, що 26 вересня 2025 року близько 20 год. 30 хв. в м. Очаків по вул. Героїв Очакова, зупинено транспортний засіб «CITROEN BERLINGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням військовослужбовця ОСОБА_6 , за фактом порушення Правил дорожнього руху, та скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП України. Під час складання адміністративних матеріалів та перевірки документів, ОСОБА_6 надав посвідчення водія з явними ознаками підробки.

Після чого, співробітниками СРПП на місце викликано СОГ відділення поліції № 7 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.

26 вересня 2025 року в ході проведення огляду місця події, з добровільної згоди ОСОБА_6 , вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 21 вересня 2024 року видане ТСЦ 1242 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками підробки, яке упаковано до спец-пакету НПУ PSP1065989 для проведення судово-технічної експертизи.

У ході відібрання пояснень від водія транспортного засобу ОСОБА_6 , останній пояснив, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 на його ім`я, він придбав в мережі Інтернет, яке отримав через Нову пошту.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 27 вересня 2025 року, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_2 видане 21 вересня 2024 року ТСЦ 1242, категорії «В та С», визнано речовим доказом.

Посилаючись на те, що вилучене в ході огляду місця події водійське посвідчення серії НОМЕР_2 видане ТСЦ 1242 від 21 вересня 2024 року категорії «В та С» на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано речовим доказом, та з метою збереження речових доказів, а також для проведення подальших слідчих дій, а саме проведення судово-технічної експертизи по вказаному посвідченню водія, що має доказове значення по даному кримінальному провадженню і може бути використане як докази кримінально-протиправного діяння, прокурор просив накласти арешт на вказане майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якому крім того, зазначив, що клопотання проситьзадовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши долучені до клопотання документи, слідчий суддя дійшла такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СД ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000030 від 27 вересня 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В ході огляду місця події 26 вересня 2025 року з добровільної згоди ОСОБА_6 було вилучене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 21 вересня 2024 року ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явними ознаками підробки, яке було упаковано до спец-пакету НПУ PSP1065989 для проведення судово-технічної експертизи.

27 вересня 2025 року постановою старшого дізнавача вказане вище посвідчення водія визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000030 від 27 вересня 2025 року.

Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

В розумінні ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, прокурор посилається на те, що вилучене в ході огляду місця події водійське посвідчення є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, прокурором доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України, та достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, а також обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, а також того, що прокурором доведено необхідність збереження речового доказу шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним речовим доказом, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 372, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора-стажиста на посаді прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , погоджене з старшим прокурором групи прокурорів - прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 21 вересня 2024 року ТСЦ 1242, на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було вилучене в ході огляду місця події 26 вересня 2025 року, шляхом встановлення заборони на його відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження як речового доказу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: