ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді

ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №0001380 від 19.06.2025 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Рівне, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді водія 2-го відділення протитанкових ракетних комплексів 2-го штурмового загону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», маючого статус учасника бойових дій, неодруженого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

19 червня 2025 року близько 10 год. 00 хв. (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні будинку

АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел спрямований на погрозу вбивством, щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання здійснив близько 10 пострілів із предмету ззовні схожого на зброю в бік працівників поліції, які перебували на території вказаного домоволодіння.

Крім того, старший солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, обіймаючи посаду водія 2-го відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 2-го штурмового загону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог вищевказаного законодавства, не маючи відповідного передбаченого Законом дозволу (ліцензії) на придбання і зберігання бойових припасів, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, приблизно у квітні 2025 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у зоні проведення бойових дій на території Сумської області, шляхом привласнення знайденого незаконно придбав бойові припаси, а саме: 33 (тридцять три) бойових патронів калібру 5,45х39 мм з кулями зі сталевим осердям(7Н6, 7Н6М), зразка 1974 року,1 (один) бойовий патрон калібру 5,45х39 мм зі збільшеною пробивною здатністю (7Н10, 7Н10М), зразка 1992 року.

Про вказаний бойовий припас солдат ОСОБА_4 , правоохоронні органи не повідомив, для поставлення на облік у військову частину не здав та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2025 року помістив до своєї сумки, в якому незаконно носив та зберігав при собі до 12 год. 53 хв. 19.06.2025, тобто до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції в приміщенні будинку 2-А, що по вул. Придорожня в м. Рівне.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у погрозі вбивством, щодо працівника правоохоронного органу та у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 345 та ч. 1 ст. 263 КК України відповідно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочинів визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушень, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, 17.09.2025 року подали суду заяви про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без їх участі у зв`язку з неможливістю бути присутніми в судових засіданнях, проти призначення судового розгляду кримінального провадження не заперечували, претензій до обвинуваченого матеріального та морального характеру не мають, покарання просили призначити на розсуд суду.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочинів, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень, винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень та її мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Аналізуючи показання обвинуваченого, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованих йому злочинів, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України як погроза вбивством щодо працівника правоохоронного органу та незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочинів, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , які передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого в ході судового розгляду встановлено вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 раніше несудимий, перебуває в громадянському шлюбі. Перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР та в КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» РОР м. Острог з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до службової характеристики ОСОБА_4 за час проходження служби зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово порушував військову дисципліну за законодавство України, мав порушення за ст. 309 КК України та ст. 172-20 КУпАП, схильний до вживання алкогольних напоїв та наркотичних речовин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

З урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшує та обтяжує відповідальність, даних про особу обвинуваченого, який є раніше несудимим, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у скоєному, позиції прокурора, сторони захисту у справі, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України та у межах санкції ч. 1 ст. 345 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Разом з тим, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення, буде цілком відповідати тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 військового звання, суд, керуючись вимогами ст. 54 КК України, вважає за необхідне позбавити останнього військового звання «старший солдат».

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку 96-2 КК України, 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18.09.2025 року щодо ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 16 листопада 2025 року включно; утримується в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», залишено раніше визначений розмір застави у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить: 121 120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять) грн. 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок.

Оскільки суд прийшов до переконання про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, тобто звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому відповідно до положень ст. 377 КПК України суд вважає за необхідне скасувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Керуючись статтями 12, 50, 54, 65-67, 70, 72, 75-76, 263, 345 КК України, ст.ст. 96-2, 100, 124, 183, 349, 368, 370, 373, 377, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України, призначивши покарання за:

- ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- ч. 1 ст. 345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України під час відбуття іспитового строку, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час його перебування під вартою з 19 червня 2025 року по 06 листопада 2025 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.

Виконання покарання в частині виконання обов`язків, покладених на обвинуваченого на підставі ст. 76 КК України, покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання обвинуваченого.

На підставі ст. 54 КК України ОСОБА_4 позбавити військового звання «старший солдат».

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, негайно звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази, а саме:

-відеозапис з «квадрокоптера», який знаходиться на диску формату «DVD-R» залишити при матеріалах кримінального провадження;

-мисливський карабін, який є багатоцільовою нарізною вогнепальною стрілецькою зброєю-карабіном «МКМ-072», калібру 7,62х39 мм, серійним номером НОМЕР_2 - конфіскувати на користь держави;

-33 (тридцять три) бойових патрони калібру 5,45х39 мм з кулями зі сталевим осердям (7Н6, 7Н6М), зразка 1974 року, 1 (один) бойовий патрон калібру 5,45х39 мм зі збільшеною пробивною здатністю (7Н10, 7Н10М), зразка 1992 року, поміщені до сейф-пакету «Україна*МВС*Експертна служба*6056694», що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - після набрання вироком законної сили передати на потреби Збройних сил України, а саме військовій частині НОМЕР_3 ;

- 4 (чотири) гільзи, що належать до проміжних мисливських патронів калібру 7,62х39 мм, поміщені до сейф-пакету «Україна*МВС*Експертна служба*6056996»; 4 (чотири) проміжні мисливські патрони калібру 7,62х39 мм з кулями зі свинцевими осердями, поміщені до сейф-пакету «Україна*МВС*Експертна служба*6056690», що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені судові витрати на залучення експертів в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_9