ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 червня 2025 року, яким

ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярега м. Охти Республіка Комі, РФ, громадянина України, має загальну середню освіту, який працює укладальником у ФОП « ОСОБА_9 », має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є інвалідом, депутатом, учасником бойових дій, є внутрішньо переміщеною особою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого - вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2025 року за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року 3 місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до правил ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання за даним вироком термін попереднього ув`язнення з 17.09.2024 по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2025 року яким ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року 3місяців обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишений без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати: на залучення експерта в розмірі 1135,92 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 92 коп); на залучення експерта в розмірі 17907,75 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сім гривень 75 коп.).

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Вироком місцевого суду ОСОБА_8 засуджений за те, що він 05.09.2024, близько 12 години 20 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, у подальшому неодноразово продовжений, перебуваючи біля домоволодіння № 122/1 по вул. В`ячеслава Чорновола у м. Черкаси, достовірно знаючи про те, що неповнолітній ОСОБА_11 , має при собі мобільний телефон марки «іРhоnе 12 Рго Мах» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , обхопив лівою рукою за шию ОСОБА_11 , а правою рукою вихопив з рук неповнолітнього вищевказаний мобільний телефон, вартість якого, згідно висновку експерта від 20.09.2024 № СЕ-19/124-24/13323-ТВ становить 30512,27 гривень та яким розпорядився на власний розсуд, спричинивши неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого просить вирок районного суду змінити. Змінити правову кваліфікацію на ст.190 КК України та призначити ОСОБА_12 максимально м`який розмір покарання, передбачений санкцією цієї статті.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_12 у скоєнні відкритого викрадення чужого майна (грабіж) вчинений в умовах воєнного стану не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду, а фактично ґрунтується лише на показах потерпрілого ОСОБА_11 та на внутрішньому переконанні суду, що призвело до неправильної оцінки судом доказів сторони обвинувачення. Вважає, що покази свідків та інші докази по справі лише доводять причетність ОСОБА_12 до заволодіння чужим майном, проте не засвідчують відкритий спосіб такого заволодіння.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні відкритого викрадення чужого майна не визнав та пояснив, що він 05.09.2024 заволодів майном неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 шляхом зловживання довірою останнього. Потерпілий передав йому телефон добровільно. Наміру заволодіти мобільним телефоном потерпілого шляхом шахрайства він не заперечує, однак не згідний з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.186 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на необґрунтовані та безпідставні доводи апеляційної скарги. Суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо кваліфікації кримінального правопорушення, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи захисника, який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив змінити правову кваліфікацію з ч.4 ст.186 КК України на ст.190 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано вірно за ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які судом першої інстанції досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, органом досудового розслідування й судом першої інстанції досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому доводи захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що дії ОСОБА_12 кваліфіковані не вірно, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Немає підстав вважати, що викладені у вироку висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції та спростовані наведеними у його вироку доказами, а саме показами потерпілого неповнолітнього ОСОБА_11 , який в присутності психолога пояснив, що 05.09.2024, близько 11 години 50 хвилин, він сів до маршрутного автобусу № 30 на зупинці громадського транспорту «Пастерівська», та намагався розплатитися за проїзд за допомогою свого мобільного телефону «іРhоnе 12 РгоМах 256 GB» через валідатор, однак оплата не проходила. Через несплату за проїзд кондуктор просила вийти з автобусу. Під час зупинки автобусу на зупинці громадського транспортe «Бидгощська» по вул. В.Чорновола обвинувачений ОСОБА_8 раптово випхав його з автобуса та вийшов слідом за ним. Деякий час вони спілкувались, рухаючись в сторону проспекту Хіміків м. Черкаси та він (потерпілий) пояснював, що поспішає на навчання до коледжу. По дорозі обвинувачений постійно, застосовуючи погрози примушував його звернути десь в двори та провулки, але він відмовився. Потім обвинувачений ОСОБА_8 змусив його зайти з ним в магазин «Файно Маркет», де обвинувачений придбав цигарки та пляшку пива та наказав йому розрахуватися карткою за допомогою його мобільного телефону, що він і зробив. Вийшовши з магазину, обвинувачений примусив його знову йти з ним. Будучи наляканим, він пішов з ним, дійшовши до перехрестя вулиць Чорновола та Лупиноса міста Черкаси, обвинувачений почав вимагати у нього, надати мобільний телефон для здійснення дзвінка, але він відмовився надати телефон запропонувавши обвинуваченому здійснити дзвінок та розмовляти по гучному зв`язку, та щоб телефон був в його (потерпілого) руках, на що останній відмовився, та обхопивши його рукою за шию відібрав мобільний телефон, який він тримав у своїй руці. Він просив повернути телефон, однак обвинувачений на його прохання не реагував. Після цього обвинувачений сказав йому сісти разом з ним до автобусу та поїхати далі. Будучи дуже наляканим, побоюючись за своє життя він разом з обвинуваченим сів до автобусу та на наступній зупинці обвинувачений вийшов з автобусу, забравши з собою його телефон, а він через страх поїхав далі.

Згідно показів законного представника потерпілого мати ОСОБА_13 пояснила, що 05.09.2024 вона перебувала на робочому місці. За півгодини до обідньої перерви їй зателефонував син та повідомив, що у нього вкрали телефон і попрохав під`їхати на автобусну зупинку «Шкільна» м.Черкаси. Приїхавши на місце вона нікого не побачила. В цей час знову зателефонував син та повідомив, що знаходиться в автомобілі патрульної поліції, разом з якою вони об`їжджали місцевість в надії побачити особу, яка викрала телефон. По прибуттю слідчої-оперативної групи вони переїхали на безпосереднє місце вчинення злочину і вже там оформлювалися документи. Зі слів сина вона знає, що він в цей день їхав на заняття в Бізнес-коледж так як там навчається. Вийшов з дому, на зупинці «Пастерівська» сів в автобус щоб доїхати до свого учбового закладу. В автобусі син намагався заплатити за проїзд, однак спроби були не вдалими, потім він звернувся до кондуктора за допомогою, однак остання почала на нього кричати щоб він або оплачував за проїзд або виходив. Доїхавши до зупинки «Зелена» м.Черкаси кондуктор йому знову сказала щоб або виходив або оплачував проїзд, і в цей час він відчув поштовх у спину, таким чином його виштовхнули з транспортного засобу. В цей же час за ним вийшов невідомий чоловік, який у грубій формі почав погрожувати та казав, що син якось не так поводиться і тому він буде його бити. Після цього чоловік сказав, що бити сина не буде, однак він повинен купити йому пива і на цьому вони розійдуться. Шкарбан ОСОБА_14 сказав чоловіку, що поспішає на заняття у коледж, однак останній рукою його притримав, обійняв і повів у напрямку до дитячої стоматологічної поліклініки. Весь час поки вони рухалися, чоловік намагався ОСОБА_14 відвести подалі у двори, однак син відмовлявся. Дійшовши до магазину «Файно Маркет», чоловік завів сина у середину та примусив купити йому пиво, цигарки. ОСОБА_14 у магазині розраховувався за допомогою телефону. На цьому син думав, що чоловік від нього відчепиться, однак той повів дитину далі. Пройшовши від магазину ще приблизно сто метрів, чоловік декілька разів попросив у ОСОБА_14 подзвонити з його телефону, однак той відмовляв. Врешті син погодився дати можливість чоловіку подзвонити, однак з його рук і на гучному зв`язку, що чоловіку не сподобалося. Після цього чоловік вхопив сина в захват за шию і насильно відібрав телефон. ОСОБА_14 такі дії чоловіка налякали і він побачивши стороннього перехожого звернувся по допомогу. В цей час обвинувачений був зайнятий телефоном. Перехожий зі свого телефону непомітно для обвинуваченого викликав поліцію. Після цього чоловік сказав ОСОБА_15 , що віддасть телефон, але йому треба йти з ним. Вони дійшли до зупинки «Лупиноса» м.Черкаси сіли в автобус, обвинувачений заплатив за проїзд і за себе і за сина і на наступній зупинці «Шкільна» м.Черкаси обвинувачений вийшов з маршрутного автобуса. ОСОБА_15 за ним не вийшов залишився в автобусі, вийшов вже на наступній зупинці, потім пішки повернувся до тої зупинки, де вийшов обвинувачений і за збігом обставин зустрів того невідомого який викликав поліції зі свого телефону. І вже там син безпосередньо чекав патрульних.

Згідно показів свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що 05.09.2024 він виходив з ательє у напрямку Хімселища м. Черкаси по правій стороні і побачив як обвинувачений йшов разом з потерпілим, вони про щось сперечалися. Він наздогнав їх на розі вул. В. Чорновола - вул. Лупиноса і в той час як проходив повз потерпілого, останній попрохав його звернутися в поліцію, бо його грабують, забирають телефон. Потерпілий був дуже наляканий і після цього свідок зателефонував на «102». Свідок зазначив, що в той час як потерпілий до нього звернувся обвинувачений робив вигляд, що телефонує, однак телефон світився і не було видно, що то дзвінок.

Згідно показів свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона працює в магазині «Файно Маркет», що знаходиться за адресою: вул. В. Чорновола, буд. 122, у м. Черкаси, на посаді касира. У вересні місяці 2024 року, точний день не пам`ятає, вона працювала, перебувала на касі. На касу підійшов чоловік з хлопцем, хлопець був якийсь переляканий чи то розгублений. Вони придбали пачку цигарок і слабоалкогольний напій, розрахувалися та вийшли з магазину. На касі розраховувався хлопець, а саме підносив до термінала телефон. Коли вона йому повідомила, що не може продати товар, оскільки він неповнолітній, чоловік їй повідомив, що не вміє користуватися таким телефоном, але в ньому його картка. Чоловік сказав, що він його батько, хлопець в цей час мовчав.

Показами свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він працює в ломбарді м.Черкаси, 05.09.2024 ОСОБА_8 прийшов з телефоном, який був заблокований, сказав, що телефон належить чи то сестрі, чи матері, точно він не пам`ятає, хвилин 5 вони його намагалися розблокувати, однак нічого не виходило. Тоді він сказав чоловіку, що цей телефон під заставу він прийняти не може, оскільки він заблокований. Запропонував забрати його на запчастини за 2500 грн. Чоловік погодився, отримав кошти та пішов. Через два тижні прийшли працівники поліції і повідомили, що цей телефон крадений.

Крім того, винуватість ОСОБА_19 в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується іншими доказами:

- даними протоколу огляду місця події та фототаблицею до нього від 05.09.2024, відповідно до якого місцем огляду є відкрита ділянка місцевості на перехресті вул. В. Чорновола та вул. А. Лупиноса поблизу буд. 124 в м. Черкаси;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 від 13.09.2024, який серед пред`явлених для впізнання осіб вказав на знімку № 3 на ОСОБА_8 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_18 від 13.09.2024, який серед пред`явлених для впізнання осіб вказав на знімку № 4 на ОСОБА_8 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_16 від 13.09.2024, який серед пред`явлених для впізнання осіб вказав на знімку № 3 на ОСОБА_8 ;

- даними протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 13.09.2024 та диском DVD-R відповідно до якого проведено зняття показань з відеозаписів відеокамери, яка розташована на будівлі магазину «Файно Маркет», розташованого зі адресою: м. Черкаси, вул. В. Чорновола, буд. 122;

- даними протоколу огляду предмету від 13.09.2024, відповідно до

якого оглянуто відеозапис на диску DVD-R отриманий у ході зняття

показань з технічних приладів;

- даними протоколу огляду предмету від 13.09.2024, таблицею ілюстрацій до протоколу огляду предметів від 13.09.2024 та додатками до протоколу чеками № 1, № 2, № 3, № - відповідно до якого оглянуто картонну коробку чорного кольору із зображенням мобільного телефону у корпусі синього кольору;

- даними протоколу огляду предмету від 13.09.2024, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон марки «іРhone 12 Рго Мах» синього кольору, в чохлі синього кольору;

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-24/13323-ТВ від 20.09.2024, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «іРhоnе 12 РгоМах 256 GB» на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме станом на 05.09.2024 становила 30512,27 грн.;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.09.2024, диском DVD-R та додатками до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.09.2024 за участі потерпілого ОСОБА_11 , де останній детально пояснив та відтворив обставини відкритого викрадення його телефону ОСОБА_8 ;

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-24/13554-ПС від 11.12.2024, відповідно до якого комунікативна діяльність особи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 у процесі відтворення ним подій, які мали місце 05.09.2024, близько 12 години 20 хвилин, та полягали у заволодінні мобільним телефоном потерпілого, під час проведення 12.09.2024 за його участі слідчої дії допиту, котрий проводився за участю психолога ОСОБА_20 законного представника потерпілого ОСОБА_13 характеризується загальною діалоговою активністю, схильністю у своїх розповідях надавати стверджувальні відповіді. При наданні відповідей посилався на власну систему цінностей та умовиводів. У підекспертного відсутня схильність до надання сторонньої інформації та повідомлень, що не відповідають змісту поставлених запитань, відсутні випадки, коли підекспертний відмовлявся від відповіді на запитання. Під час реконструкції подій розкриває подробиці власного переміщення та переміщення інших причетних осіб, деталі власних рухів, орієнтується у просторі та часі під час відтворення подій, надає додаткові подробиці у вигляді цитування діалогів, опис цитат речової взаємодії повідомлень про свої думки, роздуми, що виникли в момент події, повідомлень про власні відчуття та свій емоційний стан, що виникли в момент події. Невербальні засоби спілкування ОСОБА_11 не властиві для змушеної спонуки до спілкування в ситуації даної слідчої дії та виконують функцію додаткового смислового навантаження. Суттєвих ознак суперечностей між невербальними та вербальними проявами не виявлено. В поведінці потерпілого ОСОБА_11 констатуються психологічні особливості, що властиві для самостійного відтворення ним певних подій під час проведення за його участі слідчої дії - допиту. У відеозаписі відтворення обстановки та обставин подій 12.09.2024 за участю потерпілого ОСОБА_11 , суттєвих ознак здійснення на нього психологічного впливу з боку осіб, які приймають участь у проведення даної слідчої дії допиті не виявлено.

Колегія суддів вважає, що при дослідженні доказів, суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності та прийшов до обгрунтованого висновку, що докази в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_12 у вчиненні відкритого викрадення мобільного телефону «іРhоnе 12 Рго Мах» у ОСОБА_11 , вчинене в умовах воєнного стану.

Невизнання своєї вини ОСОБА_12 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яке вірно кваліфіковано за ч.4 ст.186 КК України, колегія суддів розцінює, як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне та пом`якшити призначене йому покарання, перекваліфікувавши його дії на ст.190 КК України.

Посилання захисника в інтересах обвинуваченого про неповноту судового розгляду, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає необгрунтованими, які не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються вище наведеними доказами.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 , які на думку захисника повинні кваліфікуватися, як шахрайство (ст.190 КК України), то дане питання було предметом дослідження в суді першої інстанції, за результатами розгляду якого місцевий суд дав обґрунтовану оцінку, навівши при цьому мотиви прийнятого судом рішення.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів, крім показів самого потерпілого щодо відкритого викрадення чужого майна, є безпідставними.

Колегія суддів перевіривши матеріали кримінального провадження приходить до висновку, що органами досудового розслідування зібрано достатньо належних та допустимих доказів, а місцевим судом в межах своїх прав надана обґрунтована оцінка цим доказам, які у своїй сукупності поза розумним сумнівом підтверджують винуватість ОСОБА_12 у вчиненні відкритого викрадення майна.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно із ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Справа стосовно ОСОБА_12 розглянута об`єктивно, повно та всебічно, із наведеними аргументами, а також із зазначенням часу, місця та способу відкритого викрадення чужого майна (грабіж) вчинене в умовах воєнного стану.

Досліджені всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного її вирішення та суд вжив всіх необхідних заходів до перевірки доказів по справі та в межах своїх прав та обов`зків, дав цим доказам оцінку з урахуванням вимог ст.94 КПК України.

Виходячи з положень статті 186 КК, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна. При цьому викрадення вважається відкритим, якщо воно вчинюється у присутності власника майна або особи, у віданні чи під охороною якої перебуває майно, і винний усвідомлює, що ці особи розуміють сутність його злочинних дій. Грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном, і таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпоряджатися вилученим майном.

Поряд з наведеним, відповідно до положень статті 190 КК, шахрайство - це заволодіння майном або набуття права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. Отже предметом шахрайства є як чуже майно, так і право на нього. З об`єктивної сторони шахрайство полягає в протиправному заволодінні чужим майном, в набутті права на нього шляхом обману потерпілого чи зловживання його довірою. При цьому обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності або обов`язковості передачі йому майна чи права на нього. Особливістю шахрайства є те, що винний заволодіває чужим майном шляхом спонукання самого потерпілого до передачі йому майна чи уступки права на майно.

При шахрайстві потерпілий, будучи введеним в оману, сам добровільно передає винному майно чи права на нього. При цьому, на відміну від відкритого викрадення майна (грабежу), закінченим шахрайство вважається з моменту фактичного одержання винним майна чи права на нього.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. При цьому обов`язковою ознакою шахрайства є добровільна передача потерпілим майна чи права на нього.

Якщо ж обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а вилучення майна відбувалося відкрито, то склад шахрайства відсутній, і такі дії потрібно кваліфікувати як грабіж.

Як встановлено судом першої інстанції з чим і погоджується апеляційний суд, ОСОБА_12 достовірно знаючи про те, що неповнолітній ОСОБА_11 має при собі мобільний телефон, обхопив лівою рукою за шию потерпілого ОСОБА_11 , а правою рукою вихопив у нього з рук мобільний телефон, яким розпорядився на власний розсуд. При цьому потерпілий просив ОСОБА_12 повернути телефон, однак обвинувачений на його прохання не реагував.

Крім того, згідно показів свідка ОСОБА_16 останній проходив повз потерпілого, який попрохав його звернутися в поліцію, бо його грабують, забирають телефон.

За вказаних обставин потерпілий ОСОБА_11 добровільно не передавав свій мобільний телефон обвинуваченому, що є обов`язковою ознакою шахрайства. Фактично обвинувачений використав обставини, що об`єктивно склалися на момент грабежу.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що обвинувачений лише попросив у раніше незнайомого ОСОБА_11 мобільний телефон щоб здійснити дзвінок, а тому наміру заволодіти мобільним телефоном шляхом грабежу в нього не було, спростовується вищенаведеними обставинами.

Незважаючи на вимогу неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 повернути належний йому телефон, усвідомлюючи суспільно протиправний характер своїх дій, обвинувачений ОСОБА_12 телефон не повернув та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, здавши в ломбард мобільний телефон на запчастини.

Отже, місцевий суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_12 за частиною 4 статті 186 КК України.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог статей 65, 66, 67 та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (ст. 12 КК України), даних про особу винного, який характеризується посередньо, раніше судимий, вину за ст.186 КК України не визнав, що свідчить про його відношення до скоєного, утриманців немає, обставини кримінального правопорушення, призначив покарання яке за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів та в межах санкції ч.4 ст.186 КК України призначив ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі, що є мінімальним, передбаченим санкцією даної статті.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в частині визначення виду і розміру призначеного ОСОБА_12 покарання відповідає принципам індивідуалізації та справедливості.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що в мотивувальній частині рішення, судом першої інстанції при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_12 органом досудового розслідування кваліфіковані його дії за ч.4 ст.186 КК України зазначено відкрите викрадення чужого майна крадіжка, вчинене в умовах воєнного стану, тоді як даний злочин за ч.4 ст.186 КК України повинен кваліфікуватися як грабіж.

Колегія суддів вважає дану обставину технічною опискою при користуванні комп`ютерною технікою, а тому вважає за необхідне запропонувати суду першої інстанції в порядку ст.379 КПК України виправити описку в мотивувальній частині вироку щодо формулювання кваліфікації яка встановлена органами досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Згідно ст.404 КПК України, судові рішення суду першої інстанції перевіряються апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку Соснівського районного суду Черкаської області від 12 червня 2025 року, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді