УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 991/10075/25

провадження № 51-4640 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвали Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2025 року та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 1 грудня 2025 року,

установила:

Як убачається з матеріалів за скаргою, Вищий антикорупційний суд (далі - ВАКС) 13 листопада 2025 року в підготовчому судовому засіданні постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотань, зокрема, захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000802, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 листопада 2017 року.

Таке рішення захисник оскаржив в апеляційному порядку.

Суддя Апеляційної палати ВАКС, керуючись ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), 1 грудня 2025 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою сторони захисту.

Захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій і закрити кримінальне провадження. Суть доводів скаржника зводиться до того, що оспорювані рішення незаконні, їх було постановлено всупереч вимогам КПК із порушенням права на ефективний захист від обвинувачення. На думку автора скарги, апеляційний суд також не зважив на практику суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судові рішення, ухвалені за наслідками апеляційного провадження.

Оспорювана ухвала ВАКС від 13 листопада 2025 року до вказаного переліку не входить, а тому не може бути предметом перевірки за касаційною процедурою.

Натомість ухвала Апеляційної палати ВАКС від 1 грудня 2025 року про відмову у відкритті провадження підлягає оскарженню в касаційному порядку. Отже, порушене у поданій скарзі питання про недодержання норм процесуального права під час прийняття вказаного рішення має бути розглянуто.

Частиною 1 ст. 392 КПК передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені рішення, які були ухвалені судом першої інстанції і не набрали чинності, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 2 згаданої статті міститься вказівка на те, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, окрім випадків, визначених КПК. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Водночас у ч. 11 ст. 284 КПК передбачено, що апеляційному оскарженню підлягає лише ухвала суду про закриття кримінального провадження.

У силу ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Апеляційний суд, перевіряючи наявність підстав для прийняття скарги захисника ОСОБА_4 , установив, що ухвала ВАКС від 13 листопада 2025 року, якою цей суд відмовив у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження № 0000802, не підлягає окремому апеляційному оскарженню.

Отже, установивши такий факт і відмовляючи у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 , суддя апеляційного суду діяв згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК, а висновок про те, що згадана ухвала місцевого суду наразі не може бути окремим предметом апеляційного розгляду обґрунтований. Натомість твердження скаржника про протилежне є прийнятними.

Відмова апеляційного суду у відкритті провадження на підставі статей 392, 399 КПК, в яких чітко встановлено встановлено правові обмеження оскарження певних судових рішень, не є свідченням перешкоджання доступу до правосуддя.

Наведений підхід узгоджується з позицією Верховного Суду (наприклад, див. ухвали від 13 березня 2024 року, 11 березня та 3 червня 2025 року в справах № 991/10619/23, 175/9499/24, 991/4179/25).

У розрізі окреслених законодавчих приписів не можна визнати слушними посилання захисника на іншу практику. До того ж у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні дані за номерами справ, перелічених у касаційній скарзі.

Оскільки з касаційної скарги, наданої до неї копії рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, немає потреби в перевірці матеріалів кримінального провадження.

Тому згідно з ч. 2 ст. 428 КПК необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвали Вищого антикорупційного суду від 13 листопада 2025 року та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 1 грудня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3