Справа № 314/4425/25
Провадження № 1-кп/314/431/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2026 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000625 від 25 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степне, Запорізького району, Запорізької області, який має базову загальну середню освіту, працює будівельником у ТОВ «Компанія Позитив», не одруженого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 17.11.2010 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі; 09.02.2012 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 17.11.2010, та визначено остаточне покарання у вигляді 5 років та 1 місяця позбавлення волі; 01.02.2018 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі; 13.12.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, частково приєднано покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 01.02.2018, та визначено остаточне покарання у вигляді 3 років та 7 місяців позбавлення волі. 20.03.2023 звільнився з ДУ «Кропивницька ВК (№6)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

08.07.2025 о 16.50 водій ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 керував автомобілем OPEL Vivaro реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною а/д Н-08 "Бориспіль Кременчук - Дніпро - Запоріжжя Пологи - Маріуполь" поблизу смт. Комишуваха, Комишуваської ТГ, Запорізького району, Запорізької області в напрямку м. Оріхів.

В цей же час, у попутному з ним напрямку попереду рухався автомобіль ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в салоні якого у якості пасажирів перебували ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , неповнолітня ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітня ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На шляху прямування водій ОСОБА_7 , при виконанні маневру обгону на нерегульованому перехресті нерівнозначних проїзних частин, маючи технічну можливість уникнути ДТП, допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку попереду та не переконавшись, що це буде безпечним та не створить перешкод для руху учасникам, маючи об`єктивну можливість уникнути ДТП, змінив напрямок руху керованого ним автомобілю вліво, виконуючи при цьому маневр лівого повороту в напрямку автомобільної дороги до с. Григорівське, Комишуваської ТГ, Запорізького району, Запорізької області.

Внаслідок ДТП пасажир автомобілю ЗАЗ 110307 малолітня ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження та була доставлена до лікарні.

Своїми діями водій ОСОБА_7 , порушив вимоги п.п. 12.6 (г), 12.9 (б), 14.6 (а), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 12.6 (г): Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 "Початок населеного пункту" дозволяється рух зі швидкістю:

іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 "Автомагістраль" не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

- п. 12.9 (б): Водієві забороняється:

перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил;

- п. 14.6 (а): Обгін заборонено:

а) на перехресті;

Невиконання водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 12.6 (г), 12.9 (б), 14.6 (а), Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_3 , порушив вимоги п.п. 10.1, 14.3, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 14.3: «Водієві транспортного засобу, якого обганяють, забороняється перешкоджати обгону шляхом підвищення швидкості руху або іншими діями»

Невиконання водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1, 14.3, Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин потиличної ділянки голови, вдавленого імпресійного перелому потиличної кістки ліворуч, забою головного мозку, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження».

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час розгляду кримінальної справи обвинувачений повністю визнав свою провину та підтвердив факти вчинення зазначеного кримінального правопорушення за вказаних обставин. Він також звернувся до суду із проханням не позбавляти його водійських прав, оскільки вони є його основним засобом для заробітку. Крім того, обвинувачений просив повернути автомобіль, зазначивши, що має неповнолітню дитину, і це єдиний транспортний засіб, який він може використовувати для превентивної евакуації у разі необхідності.

Позиція законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 .

Під час розгляду кримінальної справи законна представниця повідомила, що не має претензій до ОСОБА_3 . Вона звернулася до суду з проханням не призначати йому суворе покарання, не позбавляти волі, а також не обмежувати його в правах і повернути транспортний засіб. Вона зазначила, що без автомобіля він не матиме можливості заробляти на життя чи за необхідності забезпечити безпечну евакуацію для них із дитиною. Це особливо важливо, адже вони вже були вимушені залишити своє місце проживання через втрату житла внаслідок воєнної агресії.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом було з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, та в судовому засіданні встановлена відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого.

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого за фактом керування автомобілем з порушенням правил безпеки дорожнього руху, яке мало місце 08.07.2025 року, близько 16:50 години, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також у судовому засіданні встановлено обставинами, що пом`якшують покарання, визнання своєї винуватості обвинуваченим та відсутність претензій до нього у потерпілої, що є правом суду в силу вимог ч. 2 ст. 66 КК України.

Обставин, які обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення та відповідно до розділу Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він має базову загальну середню освіту, працює будівельником у ТОВ «Компанія Позитив», не одруженого, на утриманні має малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, раніше судимий.

При призначенні виду покарання обвинуваченому, суд виходить із змісту ст.ст. 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, з врахуванням особи обвинуваченого, враховуючи характер кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої покарання обставин, його наслідки для потерпілої та інші обставини, суд приходить до висновку, що повинно бути призначено основне покарання у вигляді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст. 75 - 78 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд, враховує його поведінку як під час проведення досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаянні, причому, - щире каяття, як одна із обставин, яка пом`якшує кримінальну відповідальність, - була врахована при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення (прокурора), який просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні ОСОБА_3 ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1.) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

2.) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3.) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, з застосуванням положень ст. 75, (іспитовий строк терміном на 2 роки), п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (заходи процесуально обмежувального характеру), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Розподіл процесуальних витрат суд здійснює згідно ст. 124 КПК України, що до стягнення витрат за проведення експертиз, суд вважає за необхідне стягнути витрати за експертизу №СЕ-19/108-25/16109-ІТ вартість 100%, за експертизи №СЕ-19/108-25/16139-ІТ та №СЕ-19/108-25/21051-ІТ вартість 50% так як висновки стосуються обох водіїв учасників ДТП, вина яких встановлена 50%, справа відносно іншого учасника ДТП виділена в окреме провадження.

Речові докази вирішуються в порядку ст. 100 КПК України.

Матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369 - 380 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням терміном 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом строку випробування обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Захід забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів загальною вартістю, що складає 11 588,20 грн.

Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України скасувати: арешт на автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який накладений ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11.07.2025.

Речові докази:

- автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебуває у власності ОСОБА_10 повернути ОСОБА_3 .

- матеріали кримінального провадження, долучені прокурором, які є письмовими доказами по справі, слід залишити в матеріалах судової справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_11

11.02.2026