Справа № 367/6177/25
ВИРОК

Іменем України

02 жовтня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002320 від 26 серпня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, який зареєстрований і проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Навідник 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 11 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , проходячи з 26 березня 2022 року військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, під час дії в Україні воєнного стану, який введено Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, і дію якого надалі було продовжено, в порушення вимог ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів і з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без поважних причин, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, 22 травня 2024 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокувалася у АДРЕСА_2 , після чого повернувся до місця служби 18 червня 2024 року та невдовзі вчинив повторне самовільне залишення тимчасового розташування підрозділу, яке дислокується у АДРЕСА_2 , з 15 жовтня 2024 року по 14 листопада 2024 року, після чого о 21 годині 00 хвилин 27 грудня 2024 року заново самовільно залишив тимчасове розташування підрозділу, яке дислокується у АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків служби та не вживаючи жодних заходів до повернення на військову службу, допоки 09 квітня 2025 року його було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та підтвердив викладене. Суду, зокрема, пояснив, що він проходив військову службу. 22 травня 2024 року він без дозволу залишив розташування військової частини, яка на той час дислокувалася у АДРЕСА_2 , після чого повернувся у військову частину 18 червня 2024 року; також, 15 жовтня 2024 року він знову самовільно залишив місце розташування військової частини, яка дислокувалася у АДРЕСА_2 та був відсутній до 14 листопада 2024 року; крім того, 27 грудня 2024 року він також самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини в АДРЕСА_2 ; 09 квітня 2025 року він був затриманий.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінальних правопорушень і ніким не оспорюються.

В зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження інших доказів визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому діянь знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, характеризується за місцем служби посередньо.

Як обставину, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 .

Підстав для застосування статті 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, суд не вбачає, оскільки у зв`язку з набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування статей 69 і 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

За приписами статей 50, 65 і 75 КК України питання призначення покарання і звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням можливості досягти мети покарання як такої, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами.

Також слід врахувати те, що ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, тричі самовільно залишав місце служби, був відсутній на військовій службі загалом понад п`ять місяців і не вживав будь-яких дій для повернення на службу, що свідчить про негативне ставлення до служби та свого військового обов`язку.

Звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, за обставин даного провадження, не зможе забезпечити реалізацію приписів статей 50, 65 КК України.

Крім того, застосування неадекватно м`якого покарання вочевидь породжуватиме в осіб, які під час воєнного стану вчиняють злочини, направлені на протиправне ухилення від проходження військової служби, або інші порушення встановленого порядку несення військової служби, уяву про безкарність таких дій, що матиме наслідком збільшення подібних дій, що призведе до завдання дедалі більшої шкоди державі та суспільним інтересам в умовах воєнного стану.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 необхідно обчислювати з моменту затримання з 09 квітня 2025 року, зарахувавши попереднє ув`язнення.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09 квітня 2025 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_6