У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001111 від 19.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.263, ч.1 ст. 286-1, ч.2 ст. 289 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001111 від 19.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст.263, ч.1 ст. 286-1, ч.2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Під час судового засідання вказаного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що зміна обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід може перешкодити кримінальному провадженню у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, які можуть настати, якщо останній буде залишатись на волі. В обґрунтування наявних ризиків зазначив, зокрема те, що кримінальні правопорушення в яких обвинувачується ОСОБА_5 є тяжкими злочинами, Закарпатська область межує з чотирма країнами, а тому усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, може переховуватися від суду та має реальні можливості покинути територію України. Крім того, потерпілі та свідки недопитані в судовому засіданні. Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у декількох злочинах, може вчинити нове кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні представник потерпілого підтримав клопотання прокурора.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу. Зазначив, що він не ухилявся від суду, не пропустив жодного судового засідання, окрім того часу, коли перебував у військовій частині. На свідків впливати не буде, бажає відшкодувати потерпілим шкоду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 зазначив, що всі ризики є необґрунтованими, доказів існування ризиків не долучено. Факт вчинення кримінального правопорушення не є доведеним, наявні матеріали не є матеріалами які можуть обґрунтувати наведені прокурором ризики. Просив обрати домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Так, запобіжні заходи загалом, в тому числі тримання під вартою як один з їх видів, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам ухилитися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка , іншого підозрюваного, обвинуваченого тощо, знищити , сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У вказаному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.05.2024 стосовно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, визначено альтернативний запобіжний захід заставу в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 грн.

Згідно із зазначеною ухвалою, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою суду від 04.07.2025 ОСОБА_5 було оголошено в розшук, кримінальне провадження зупинено до розшуку останнього.

06.08.2025 ОСОБА_5 доставлено до суду, поновлено розгляд кримінального провадження.

Ухвалою суду від 06.08.2025 було змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, та звернено заставу в дохід держави.

Оцінюючи аргументацію сторін щодо наявності чи відсутності ризиків, які є підставою тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були в основі обрання даного виду запобіжного заходу, не відпали. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК України. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховуючи тяжкість злочину, те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, обставини кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, зокрема останній переховувався від суду, а менш м`який запобіжний захід не зміг забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти наявним ризикам, а тому суд вважає доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зважаючи на викладене, враховуючи стадію судового провадження, обсяг не досліджених доказів, особу обвинуваченого, суд вважає недостатнім застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам визначених ст. 177 КПК України. З урахуванням вищенаведеного та того, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Відповідно до п.3 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею..

Таким чином, враховуючи вищевикладене, те що ОСОБА_5 порушив запобіжний захід у виді застави, приймаючи до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про його особу, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 27,176-178,183, 194, 314-316, 369-372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 17 січня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Копію ухвали надіслати начальнику Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Повний текст ухвали оголошено 24 листопада 2025 року о 13 год. 50 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1