Справа № 932/3758/24
Провадження № 1-кс/932/1601/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001557 від 30.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_3 , в якому заявник просить скасувати арешт автомобіля марки «ЗАЗ» моделі «VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001557 від 30.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2024 року було накладено арешт на належний заявнику автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 10.05.2024 року Дніпропетровським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України складено висновок щодо справності вище зазначеного автомобіля та на дату звернення у кримінальному провадженні № 0001557 проведені всі необхідні слідчі дії та проведено судову автотехнічну експертизу, тому у подальшому арешті автомобіля необхідності немає. Крім того, відсутність транспортного засобу не дає змоги заявнику отримувати додатковий заробіток, у заявника на утриманні знаходяться двоє дітей (одна дитина неповнолітня), батько похилого віку, який додатково потребує пересування автотранспортним засобом для консультації з лікарями тощо.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що вищезазначене майно тимчасово було вилучене, заявник звернувся до суду з цим клопотанням.

Власник майна в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, де також зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Слідчий СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляд скарги повідомлялася належним чином.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, вжито всіх заходів щодо забезпечення процесуальних прав особи, яка подала клопотання, будучи обізнаним про наявність в провадженні суду справи, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справ, заявник не вжив заходів для явки до суду, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка подала клопотання.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8,9 КПК України передбачено -кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За приписами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, навіть тимчасове вилучення об`єктів власності є позбавленням володільця майна можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що вилучення та утримання у будь-якої особи належного їй на законних підставах майна у спосіб або через застосування процедури, які не відповідають приписам закону, є протиправними.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0001557 від 30.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05 2024 накладено арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «ЗАЗ VIDA» реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України вказують, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Формами закінчення досудового розслідування, виходячи з положень ст. 283 КПК України, є постанова про закриття кримінального провадження або обвинувальний акт, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, направлені до суду.

Як встановлено слідчим суддею, кримінальне провадження №0001557 від 30.04.2024 направлено для розгляду по суті до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Таким чином, на час розгляду слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001557 від 30.04.2024 завершено, а відтак виходячи з вимог ст. ст. 3, 9 КПК України, клопотання не підлягає розгляду слідчим суддею, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 107, 170, 174, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001557 від 30.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4