Справа № 171/2147/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000211 від 03.08.2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшло вищевказане кримінальне провадженні.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що необхідно провести судовий розгляд справи, допитати свідків, враховуючи тяжкість і суспільну небезпеку злочину, сувору міру покарання, відсутність в нього доходу, міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, незаконного впливу на свідків та ухилення від суду.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання, вказував про непричетність до злочину, про наявність житла і родини.

Захисник в судовому засіданні заперечувала щодо клопотання, просила про зміну запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_5 відсутні будь які ризики, обвинувачений позитивно характеризується, злочину не вчиняв, також вказує на тривалий термін перебування під вартою останнього

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування альтернативного запобіжного заходу суд зазначає, що ОСОБА_5 , як і раніше, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти особи похилого віку, який викликає значний суспільний інтерес і за який законом передбачено максимальне покарання до 8 років позбавлення волі, місця проживання у м.Кривому Розі і міцних соціальних зв`язків не має , раніше судимий до покарання з випробуванням, тому перебуваючи на волі він може переховуватися від суду і незаконно впливати на свідків, будучи обізнаним про їх місце проживання, з метою уникнення від можливої суворої відповідальності.

Крім того, ОСОБА_5 не працевлаштований і постійного джерела доходу не має, обвинувачується у скоєнні корисливого злочину, тому з урахуванням вищевказаних обставин в своїй сукупності суд вважає, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для прожиття.

Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Доводи сторони захисту не спростовують вказані обставини, і є недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час. Твердження сторони захисту про непричетність до злочинів саме на даному етапі перевірці не підлягають. Щодо тривалого розгляду справи то він має об`єктивний характер і пов`язаний зі складністю справи. Розгляд справи на цей завершити неможливо з обєктивних і незалежних від суду підстав.

Чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Отже, суд вважає, що обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися та є актуальними тому суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту свідків, що має важливе значення для повного, всебічного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів .

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 04 квітня 2026 року з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 20.08.2024 року.

Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відхилити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

СУДДЯ: