Справа № 953/4883/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження № 0001590 від 12.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м.Миргород Полтавської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 125 КК України,-

встановив:

В провадженні суду перебуває справа по кримінальному провадженню № 0001590 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акту 21 липня 2022 року приблизно у проміжок часу між 03:00 та 04:00 годинами ранку ОСОБА_5 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з прямим умислом, спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_6 та кулаками обох рук наніс останньому удари по голові, від яких ОСОБА_6 впав на землю. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії продовжив наносити ОСОБА_6 удари кулаками рук по голові.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців в лівій параорбітальній ділянці із переходом в ліву виличну ділянку та в ліву скроневу ділянку, саден в лобній ділянці праворуч, в поперековій ділянці, в грудному відділі по паравертебральній лінії, по тильній поверхні обох кістей, крововилив в білкову оболонку лівого ока, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09-762/2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Крім того, 21 липня 2022 року приблизно у проміжку часу між 03:00 та 04:00 чинами ранку ОСОБА_5 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 за адресою: м. Харків, вул. Кромська, 75, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_7 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України, згідно раптово виниклого умислу, правленого на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно безпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, таємно викрав сумку чорного кольору, в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung», що належала потерпілому ОСОБА_6 загальною вартістю відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 267М від 27.07.2022 - 1476,67 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 втік з місця вчинення злочину, обернувши викрадене ю на власну користь та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на суму 1476,67 гривень.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану .

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження, у зв`язку із декриміналізацією діяння за ч.4 ст. 185 КК України та спливу строку за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Обвинувачений підтримав клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка заволоділа чужим майном шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

За ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Згідно правової позиції Об`єднаної палати ККС ВС висловленої у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 - Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2022» на 1 січня 2022р. встановлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2481 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_5 діяння за кадіжку, на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, в частині обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України, відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Підстави для зупинення строку давності та його переривання відсутні.

У відповідності до частини 3 статті 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинувачений у судовому засідання погодився, щодо закриття кримінального провадження за нереабілітуючих обставин.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що закінчення строків давності, відповідно до вимог ст. 49 КК України, є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України, а кримінальне провадження за вказаною статтею закриттю..

Зважаючи на те, що обвинувачений розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України, при цьому скасувавши арешт, накладений на речові докази ухвалою слідчого судді.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави, в сумі 74430 грн..

25.07.2022 ОСОБА_8 внесено заставу в сумі 74430 грн. за ОСОБА_5 , і останній з-під варти звільнений.

Згідно ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховую, що на теперішній час кримінальне провадження закривається, застава не була звернута в дохід держави, суд вважає за необхідне кошти внесені як розмір застави в сумі 74430 грн. повернути заставодавцю.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 182, 284, 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання сторони захисту - задовольнити.

Кримінальне провадження № 0001590 від 12.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України.

Закрити кримінальне провадження № 0001590 від 12.07.2022 в частині обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України .

Повернути заставодавцю ОСОБА_8 заставу, внесену за ОСОБА_5 на рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, на підстави ухвали Київського районного суду м.Харкова від 22.07.2022р. по справі № 953/4124/22, у розмірі 74430 грн. квитанцією від 25.07.2022р.

Речові докази - сумку чорного кольору; мобільний телефон ТМ «Samsung» з IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ,димедрол в ампулах в кількості 6 штук залишити у потерпілорго ОСОБА_6 .

Скасувати арешт накладений на речові докази ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 25.07.2022р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в 7-денний строк з моменту її проголошення, через Київський районний суд м.Харкова.

Ухвала набирає законної сили, після закінчення строку на її оскарження.

Суддя ОСОБА_1