Справа № 509/1198/17
Номер провадження:1-кп/521/1051/25
УХВАЛА

18 грудня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в приміщенні Хаджибейського районного суду м. Одеси в залі суду у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2016 року за №0000245, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Хаджибейського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.11.2016 за №0000245, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Сторона захисту просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Адвокат просила суд врахувати, що розгляд кримінального провадження у іншому складі суду, відбувався майже шість років. При цьому деякий час ОСОБА_6 тримався під вартою приблизно рік, після чого, відносно обвинуваченого було застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави. У зв`язку із внесенням застави обвинуваченого звільнено з під варти, весь цей час він сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, з`являвся до суду, ніякого впливу на потерпілого та свідків не здійснював. Враховуючи, що дане кримінальне провадження розглядалось з 2017 року і тільки у липні 2023 року доки Одеський апеляційний суд скасував вирок та не обрав запобіжний захід у вигляді триманні під вартою, а весь цей час обвинувачений знаходився на волі та сумлінно виконував усі покладені обов`язки: з`являвся у судові засідання, ніяким чином не впливав на потерпілого і на свідків, хоча вони проживають в одному селищі, тому ризики на які посилається прокурор у своєму клопотанні є формальними, а тому клопотання, на думку захисту, задоволенню не підлягає.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав адвоката, додатково зазначив, що з потерпілим особисто не знайомий, декілька разів бачив на базарі. Коли справи слухалась у попередньому складі суду, суд та прокурор давав повістки для свідків, і особисто вручав їх, тому зазначений прокурором ризик про вплив на свідків є необґрунтований.

Вислухавши думку сторін, суд вважає, що клопотання обвинувачення щодо продовження строку тримання під вартою необхідно задовольнити з наступних підстав.

У рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Так, в провадженні колегії суддів Хаджибейського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , який обвинувачується за ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, тому суд вважає за необхідне зазначити, що на даний час існують ризики, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду.

Вказані обставини, на думку суду, не є «загальними й абстрактними».

Таким чином, суд вбачає наявність чітких ознак того, що подальше перебування ОСОБА_6 під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є: запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впивати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впивати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, при вирішенні питання про обрання терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою. При цьому суд вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів) для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, обраних відносно обвинуваченого, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, тому обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи положення ч.4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

Відповідно положень ч.11 ст. 31 КПК України суддя чи склад колегії суддів для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 31, 35, 177, 178, 183, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з дня винесення ухвали тобто з 18.12.2025 року до 15.02.2026 року включно.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий - суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3