УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2025 Справа №607/19757/25 Провадження №1-кс/607/5588/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000508 від 27.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 із клопотанням в якому просить скасувати арешт накладений у кримінальному провадженні № 0000508 від 27.05.2025 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 30.05.2025 на транспортний засіб Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 в частині права користування та повернути йому для належного зберігання даний транспортний засіб.

В обґрунтування клопотання заявник вказує на те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2025 у справі № 607/11242/25 накладено арешт на належний йому вантажний автомобіль Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження. Разом з тим, станом на даний час, усі необхідні слідчі дії із даним транспортним засобом проведені, а тому заявник вважає, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба. Окрім цього, заявник зауважує, що його автомобіль зберігається під відкритим небом, а умови його зберігання не відповідають вимогам, а тому автомобіль псується внаслідок впливу атмосферних явищ. З огляду на викладене заявник просить клопотання задовольнити.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання по суті.

Прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що вказане майно визнано постановою від 27.05.2025 речовим доказом у кримінальному провадженні. Окрім того, постановою від 09.09.2025 призначено комплексну судово-медичну та транспортно-трасологічну експертизи, які на даний час не виконані, а тому прокурор заперечує щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, беручи до уваги заяву прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків:

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано..

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2025 (справа №607/11242/25, провадження №1-кс/607/3178/2025) у кримінальному провадженні за № 0000508 від 27.05.2025, накладено арешт шляхом позбавлення права на користування, розпоряджання та відчуження на вантажний автомобіль Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 , що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 .

Як вбачається із змісту ухвали арешт накладений з метою збереження речових доказів для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , власником вантажного автомобіля Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 .

В силу вимог ч.1 ст.100 КПК України Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, заперечуючи проти задоволення клопотання про скасування арешту майна прокурор вказав, що станом на даний час у даному кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, зокрема постановою слідчого призначені комплексну судову медичну та транспортно-трасологічну експертизи, проведення яких ще не завершено.

Як вбачається із долучених прокурором документів, постановою старшого слідчого відділу РЗСТ СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 09.09.2025, призначено комплексну судово-медичну та транспортно-трасологічну експертизи, проведення якої доручено експертам ДСУ «Тернопільське обласне бюро судово-медичнох експертизи» та Тернопільському науково-досліднуму експертно-криміналістичному центру МВС України.

Згідно з п. 2.1 розділу ІІ Інструкції призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, основними завданнями транспортно-трасологічної експертизи є:

-ідентифікація за слідами, залишеними ТЗ, певного його екземпляра або установлення його типу, моделі;

-визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування;

-визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів;

-розташування ТЗ відносно проїзної частини на момент контактування.

Вирішення цих завдань здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, пошкоджень транспортних засобів. Тому призначати транспортно-трасологічну експертизу доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об`єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано сліди.

Водночас, як вбачається зі змісту постанови слідчого від 09.09.2024, на вирішення експерта винесені питання, які не стосуються безпосередньо самого транспортного засобу марки Renault Premium 440.19 державний номерний знак НОМЕР_1 , а відтак необхідність дослідження останнього у даному випадку відсутня.

Докази того, що зазначене майно станом на даний час є об`єктом проведення будь-яких інших слідчих чи процесуальних дій, сторона обвинувачення слідчій судді не надала.

Відтак, враховуючи, що з належним ОСОБА_3 транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу проведені усі необхідні слідчі дії, а також тривалий період, який минув після можливого вчинення кримінального правопорушення, та те, що протягом цього часу автомобіль перебував на відкритому повітрі за різних погодних умов, слідчий суддя вважає недоведеною прокурором необхідність подальшого зберігання такого транспортного засобу на арешт майданчику та сумнівною можливість використання цього майна для отримання додаткових відомостей, що мають значення у кримінальному провадженні, оскільки уся слідова інформація, яка могла б зберігатися, уже була вилучена.

Також стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які підтверджують, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його власнику у користування, такий автомобіль може бути знищений чи прихований. При цьому слідчим суддею враховано можливість виконати завдання щодо повного та всебічного з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, для виконання якого був накладений арешт, без застосованого вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку про досягнення мети застосованого арешту та про відсутність потреби в подальшому зберіганні даного майна на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів та забороні користування власнику вказаним майном, а відтак про обґрунтованість клопотання ОСОБА_3 та необхідність його задоволення.

Відтак, клопотання слід задовольнити, повернувши вантажний автомобіль Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 його власнику ОСОБА_3 , з правом користування вказаним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000508 від 27.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.05.2025 (справа №607/11242/25) на вантажний автомобіль Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 , що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в частині позбавлення права користування даним майном.

Передати вантажний автомобіль Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , з правом користування даним майном та без права його відчуження та розпорядження ним.

Зобов`язати ОСОБА_3 у разі необхідності проведення у кримінальному провадженні №0000508 від 27.05.2025 судових експертиз чи інших процесуальних дій, об`єктом яких є вантажний автомобіль Renault Premium 440.19 р.н. НОМЕР_1 негайно надати даний автомобіль, для проведення слідчих чи процесуальних дій.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Копію ухвали направити/вручити ОСОБА_3 та прокурору в даному кримінальному провадженні.

Слідчий суддя ОСОБА_1