КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 17 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 17.11.2025задоволено клопотанняслідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовженострок тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 по 15.01.2026 включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу в сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця перебування;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановлено 2-х місячний термін дії _____________________________________________________________________________________

Справа № 761/47893/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/9143/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

покладених на підозрюваного обов`язків, починаючи з дня внесення застави, у межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що на момент розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, значно зменшилися, а деякі втратили актуальність.

ОСОБА_6 має постійне місце проживання та роботи, раніше не судимий та не притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про відсутність кримінальних зв`язків, які б в майбутньому могли надати йому допомогу в переховуванні.

Посилання органу досудового розслідування на те, що підозрюваний може виїхати за межі території України, нічим не підтверджено.

Під час досудового розслідування слідчі отримали вичерпний перелік інформації та доказів, у тому числі вилучили документи, які вважали за необхідне, що приєднані до матеріалів кримінального провадження. За наслідками вилучених документів, телефонів та комп`ютерної техніки проводяться експертизи, а тому ризик знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відсутній.

Ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, є лише припущенням органу досудового розслідування без зазначення конкретно встановлених фактів, що підозрюваний має змогу вплинути на свідків з метою зміни ними своїх показань.

Підозрюваний ОСОБА_6 не обізнаний про форми та методи слідчої та оперативно-розшукової діяльності, не має спеціальної освіти в такій галузі та не володіє методами скритного пересування, переховування, вербування, виготовлення підроблених документів, що свідчить про відсутність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Дані про особу ОСОБА_6 та наявність сталих соціальних зв`язків спростовують існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також апелянт вказував про необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки в його діях відсутній склад інкримінованого йому злочину, зокрема відсутня суб`єктивна сторона, так як жодних умисних дій спрямованих, на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні, ОСОБА_6 не вчиняв та ніколи не мав жодних намірів вчиняти такі діяння.

На думку апелянта, стороною обвинувачення помилково та передчасно кваліфіковано діяння за ч. 1 ст. 111-2 КК України, оскільки згідно матеріалів кримінального провадження, доведено факт саме пересилання ОСОБА_6 креслень деталей до насосів, які є у вільному доступі в мережі Інтернет і такі пересилання він здійснював своєму брату, який проживає на території рф та є директором підприємства, яке виготовляє насоси, а тому дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Крім того, визначений слідчим суддею розмір застави є занадто високим, не відповідає критеріям визначеним практикою ЄСПЛ та є завідомо непомірним для підозрюваного.

У клопотанні та в ухвалі слідчого судді не встановлено виключних випадків, які б дозволяли визначити заставу в розмірі, який перевищує 300прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

22.12.2025 від захисника ОСОБА_8 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких апелянт просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Апелянт наголошував на необґрунтованості підозри ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 111-2 КК України та зазначав, що 18.12.2025 після допиту підозрюваного орган досудового розслідування в сукупності із зібраними письмовими доказами дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення, а саме ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Того ж дня ОСОБА_6 було оголошено про зміну раніше повідомленої підозри зч. 1 ст. 111-2 нач. 4 ст. 111-1 КК України, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років.

25.12.2025 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли зміни та доповнення до апеляційної скарги, в яких він просив змінити запобіжний захід ОСОБА_6 , визначивши йому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на те, що 18.12.2025 ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри, та на даний час він підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференцзв`язку та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, 2 відділом 4 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 28.01.2025, за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як убачається із даних клопотання, за встановлених органом досудового розслідування обставин ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно за попередньою змовою ОСОБА_12 , протягом 2023-2024 років, на виконання злочинного умислу, вчинив умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, а саме: креслення та технічної документації запчастин до мережевих насосів, які використовуються на ТЕС, АЕС рф.

21.08.2025 ОСОБА_6 затримано на підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК.

21.08.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництві) з метою завдання шкоди Україні шляхом підготовки та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.10.2025, із визначенням застави у виді 700 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 119 600 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.10.2025 підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартоюдо 21.11.2025 включно із визначенням застави у виді 700 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 119 600 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.11.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 21.02.2026.

14.11.2025 слідчий Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про продовженнястроку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 днів, із визначенням заставиу розмірі 700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 119 600 грн., та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави,обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.11.2025 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 по 15.01.2026 включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу в сумі 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 гривень.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця перебування;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановлено 2-х місячний термін дії покладених на підозрюваного обов`язків, починаючи з дня внесення застави, у межах строку досудового розслідування.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як убачається із матеріалів провадження, станом на день розгляду клопотання слідчого, 17.11.2025, ОСОБА_6 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Станом на день розгляду клопотання слідчого, слідчий суддя встановив, що причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому дій підтверджувалась достатньою сукупністю даних, які виправдовували подальше розслідування.

Згідно наданих апеляційному суду відомостей, 18.12.2025 у межах кримінального провадження № 0000094 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, та на даний час ОСОБА_6 підозрюється у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Крім того, слідчим суддею було досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, характер, наслідки та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, одружений, працює, має постійне місце проживання та реєстрації, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим щодо ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, конкретними обставинами інкримінованих йому дій та їх наслідками, даними про особу підозрюваного, є обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у виді тримання під вартою.

Посилання захисника в апеляційній скарзі з урахуванням доповнень на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків.

Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги з доповненнями про наявність на даний час підстав для зменшення підозрюваному ОСОБА_6 визначеного слідчим суддею у порядку ч. 3 ст. 183 КПК України розміру застави.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Як встановлено колегією суддів, 18.12.2025 у межах даного кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, та на даний час ОСОБА_6 підозрюється у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Ураховуючи, що станом на день апеляційного розгляду ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який віднесено до категорії нетяжких злочинів, вказана обставина виключає можливість дії щодо нього в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України розміру застави в межах, передбачених для особливо тяжких злочинів.

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, станом на день апеляційного розгляду припинили існувати обставини, які існували на момент продовження слідчим суддею ОСОБА_6 строку тримання під вартою, та на даний час, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відсутні підстави для визначення щодо нього в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України застави у розмірі, вказаному в оскаржуваній ухвалі.

Згідно положень п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України застави у максимальному розмірі, передбаченому п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України для злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 на даному етапі досудового розслідування, а саме у виді 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатнихосіб, що становить 60 560 гривень у національнійгрошовій одиниці, про який також порушував питання захисник ОСОБА_7 у поданих доповненнях, із покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника з доповненнями підлягає задоволенню частково, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 15.01.2026, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 місяці - до 17.01.2026.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 з доповненнями захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 17 листопада 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідуваннякримінального провадження до 15 січня 2026 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця перебування;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 17 січня 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3