КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2024, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень на користь держави.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2022 вирішено виконувати самостійно,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_6 , будучи досконало обізнаним із законними умовами поводження з холодною зброєю, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з холодною зброєю, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів,затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 р. за № 622, носив ніж без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 в неустановлений досудовим слідством час, але не пізніше 17.03.2023 отримав холодну зброю - ніж, який відноситься до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення.

Достовірно усвідомивши, що отриманий ним предмет є ножем, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, носив при собі у внутрішній кишені куртки, у яку він був одягнутий,без передбаченого на те законом дозволу.

17.03.2023 близько 23:10 на вул. Ушинського,1 в м. Києві ОСОБА_6 було зупинено працівниками поліції та у нього було виявлено холодну зброю - ніж.

Згідно висновку експерта № СЕ -19/111-23/14777-ХЗ встановлено,що наданий на дослідження ніж належить до холодної зброї. Ніж відноситься до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений по типу мисливських ножів загального призначення.

Заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.263 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків визначити з урахуванням невідбутого покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2022, у виді 5 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, які виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Звертає увагу, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.263 КК України, 17.03.2023, тобто під час іспитового строку, визначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2022. Вважає, що суд проігнорував вчинення обвинуваченим злочину під час іспитового строку, відомості про підвищений рівень суспільної небезпеки особи обвинуваченого, помилково не визначивши обвинуваченому необхідне остаточне покарання в порядку ст.ст. 71, 72, 78 КК України. Стверджує, що суд, ухваливши помилкове рішення про самостійне виконання попереднього вироку, безпідставно і незаконно зберіг за обвинуваченим звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_7 подав в інтересах ОСОБА_6 заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, у зв`язку з повним визнанням винуватості у пред`явленому обвинуваченні, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого.

Однак в ході апеляційного розгляду, колегією суддів було встановлено, що суд не дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Так, в ході судового розгляду суд першої інстанції з`ясував у обвинуваченого, чи не заперечує він щодо розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України та роз`яснив йому обмеження, які застосовуються під час оскарження рішення, постановленого за результатами такого судового розгляду.

Однак, суд не звернув увагу на те, що фактичні обставини кримінального провадження, які містяться в обвинувальному акті, і обставини, які виклав обвинувачений під час надання показань в суді, є різними.

Зокрема, як вбачається з журналу судового засідання Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2024, ОСОБА_6 хоч і повідомив, що визнає вину у пред`явленому йому обвинувачені, але надав показання, в яких фактично вказав, що він не знав і не розумів, що ніж, який він носив при собі, є холодною зброєю. Такі ж пояснення обвинувачений надав і під час апеляційного розгляду.

Наведені показання ОСОБА_6 свідчать про те, що він фактично не погоджувався з висунутим йому обвинуваченням, що свідчить про наявність сумнівів у повному розумінні обвинуваченим фактичних обставин кримінального правопорушення та відповідно визнання ним винуватості.

Таким чином, приймаючи рішення про проведення судового засідання в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд не надав належної оцінки невідповідності поясненням ОСОБА_6 та викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ставить під сумнів законність постановленого вироку.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування або зміни вироку.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

В іншій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а її вимоги судом апеляційної інстанції не перевіряються з огляду на необхідність скасування вироку суду першої інстанції з призначенням нового розгляду.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2024 щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3