Справа № 461/6756/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2418/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2025 року,

з участю

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2025 року у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на повідомлення слідчого про підозру від 02.01.2025 та 26.08.2025 відмовлено.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя зазначив, що, за своїм змістом повідомлені ОСОБА_6 підозри відповідають вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснені за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти висновку, що підозрюваний причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На ухвалу слідчого судді захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задоволити скаргу адвоката та скасувати повідомлення про підозру від 02.01.2025 та від 26.08.2025 ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що в органу досудового розслідування не було достатніх доказів для повідомлення як 02.01.2025, так і 26.08.2025 про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Вважає, що повідомлення про підозру від 02.01.2025 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 26.08.2025 не відповідають вимогам ч. 1 ст. 278 та ч. 7 ст. 135 КК України.

Повідомляє, що 02.01.2025 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 06.02.2024 складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , яке 04.01.2025 вручено ОСОБА_9 , який є дядьком ОСОБА_6 , а вже 26.08.2025 під час одного із судових засідань, слідчою ОСОБА_10 повідомлено слідчого суддю Галицького районного суду міста Львова про те, що 26.08.2025 нею складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 та долучено документи про її направлення останньому, знову таки з порушенням вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 7 ст. 135 КПК України шляхом надсилання на електронну пошту.

Вважає, що повідомлення про підозру від 02.01.2025 року,а тим паче повідомлення від 26.08.2025 року про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 не ґрунтується саме на переконливих фактах, необхідних та достатніх для складання обвинувального акту відносно останнього.

Звертає увагу, що з повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , як організатори групи, до якої окрім них увійшов і ОСОБА_12 організували незаконний перетин державного кордону України військовозобов`язаними ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 шляхом укладання з БО «БФ «Гефест» фіктивних договорів про провадження волонтерської діяльності в якості водїїв-волонтерів, тобто вищевказані особи начебто не мали наміру доставляти гуманітарну допомогу та не доставили її, а підставою для укладання зазначених договорів є лише отримання можливості перетнути державний кордон України.

Наполягає що вищезазначені договори не є фіктивними.

Стверджує, що слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова не взято до уваги, що у органу досудового розслідування, як на момент повідомлення про підозру так і на день повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, відсутні жодні належні та достатні докази які б давали можливість дійти переконливого висновку, що в діях ОСОБА_6 наявний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, надання засобів та усуненням перешкод, хоч з корисливих мотивів, хоч без таких.

Також вважає, що спрямування повідомлення про підозру на іншу адресу ніж на ту, де проживає підозрюваний, а також вручення повідомлення про підозру іншим особам, ніж тим які зазначені в ч. 2 ст. 135 КПК України не може вважатися належним врученням особі повідомлення про підозру.

Вказує, що ОСОБА_6 ще до початку війни виїхав до Республіки Польща, а тому повідомлення про підозру та про її зміну мали застосуватися правила ч. 7 ст. 135 КПК України, відповідно до яких - повідомлення про підозру та її зміна ОСОБА_6 , який проживає за кордоном, мали бути вручені згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представника, а не шляхом направлення їх за місцем мешкання його дядька, для вручення начебто члену сім`ї чи особі, що спільно проживають або шляхом надсилання на електронну адресу.

Вважає, що у зв`язку із вищевикладеним та враховуючи факт не дотримання органом досудового розслідування вимоги ст. ст. 276-279 КПК України під час повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 02.01.2025 та під час повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 26.08.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України, що породжує наслідки недійсності процесуальної дії та не набуття особою процесуального статусу підозрюваного, дані повідомлення про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри підлягали скасуванню слідчим суддею Галицького районного суду міста Львова.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Головним управлінням Національної поліції у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 від 06.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 с. 332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 02 січня 2025 року ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В подальшому, 26 серпня 2025 року слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 складено повідомлення зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Підстави та порядок повідомлення особі про підозру регламентовано главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Тобто слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру. А саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст.278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З огляду на викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 02.01.2025, а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 26.08.2025 дають підстави стверджувати, що ці процесуальні документи за своїм змістом та формою у повній мірі відповідають вимогам ст. 277 КПК, а саме містять усі передбачені вказаною статтею відомості (зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 із зазначенням часу, місця їх вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру).

Що ж стосується доводів захисника ОСОБА_7 про те, що сукупність зібраних у справі доказів не дають достатніх підстав для висновку про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача про існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих їй правопорушень, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки слідчий суддя на цьому етапі кримінального процесу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті пред`явленого обвинувачення, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності, достовірності, достатності і допустимості для визнання особи винною чи, навпаки, невинуватою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, правильність кваліфікації її дій, застосування того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, перевагу одних доказів над іншими тощо, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для вручення їй повідомлення про підозру.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, на виконання вимог ст. ст. 276, 278, 303 КПК України, під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_6 дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування повідомленої ОСОБА_6 підозри та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, оскільки такі за своїм змістом відповідають вимогам ст. 277 КПК України, при цьому, матеріали справи не свідчать про порушення передбаченої ст. 278 КПК України процедури повідомлення ОСОБА_19 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Колегія суддів також враховує, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, не впливають на висновки суду щодо обставин повідомлення ОСОБА_19 про його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та обставин проведення досудового розслідування.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що на стадії досудового розслідування обґрунтованість підозри має перевірятися слідчим суддею не з точки розу доведеності вини, а з точки зору того, що після повідомлення особи про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення органом досудового слідства дотримуються вимоги кримінального процесуального закону щодо розумних строків проведення досудового слідства та дотримання органом досудового слідства прав та свобод підозрюваної особи під час слідства. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності існування обставин на підтвердження обгрунтованості підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

У справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу».

Апеляційний суд також не бере до уваги тверджень захисника ОСОБА_7 про порушення стороною обвинувачення вимог ст. 278 КПК України з таких підстав.

Главою 11 КПК України визначено порядок вручення повідомлень. Зокрема, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою; у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 1, 2 ст. 135 КПК України).

Прокурор ОСОБА_8 у суді апеляційної інстанції пояснив, що на момент першої підозри не було відомо ні про місце проживання ОСОБА_6 у Польщі, а також, чи перебував останній на консульському обліку. Також не було відомо, чи залишився ОСОБА_6 у Польщі чи поїхав далі. Вважає, що і підозра, і зміна до раніше повідомленої підозри були скеровані відповідно до КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження в ході виконання доручення слідчого здійснювались дії з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 , однак останній відповідно до перевірки по системі «Аркан» за період з 01.01.2022 по 01.01.2025 виїхав 21.06.2022 через ПП «Шегині», після чого не повертався. Повідомлення про підозру було скеровано ТОВ «Нова Пошта» (експрес накладна № 4230), після чого кур`єр ОСОБА_20 доставив за місцем реєстрації ОСОБА_6 , та вручив дане повідомлення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є співмешканцем ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в свою чергу є сестрою матері ОСОБА_6 ОСОБА_22 , котра згідно перевірки системи «Аркан» виїхала 18.11.2024 року через ПП «Шегині». Вказані особи проживали в будинку, де проживав ОСОБА_6 . Також встановлено, що після отримання повідомлення про підозру ОСОБА_9 , він сфотографував її та повідомив про цю підозру ОСОБА_6 шляхом скерування смс повідомлення за вказівкою ОСОБА_6 , повідомлення про зміну підозри скеровано на електронну пошту ОСОБА_6 , яку останній повідомив самостійно та вручено його захиснику.

Колегія суддів також звертає увагу, що на відсутність інформації про взяття ОСОБА_6 на постійний консульський облік та реєстрацію ним місця проживання за кордоном.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 27 серпня 2025 року про відмову у задоволенні скарги захисника - адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на повідомлення слідчого про підозру від 02.01.2025 та 26.08.2025 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: