Провадження №1-кс/522/5436/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді справи №522/17484/25, провадження №1-кс/522/4607/25, за скаргою ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №0000446 від 16.07.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заяви про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_3 посилається на те, що кримінальне провадження №0000446 від 16.07.2025 року,відкрите за заявою ОСОБА_4 щодо неправомірних дій вчинених працівниками Приморського районного суду м. Одеси, в якому вона працює на посаді судді, а тому з метою недопущення сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості слідчого судді просить передати справу на новий автоматизований розподіл згідно ст. 35 КПК України для визначення нового складу суду.

Від судді ОСОБА_3 надійшла заява про неможливість участі в судовому засіданні, у зв`язку із службовими обов`язками.

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, суддя дійшов висновку, що заява про самовідвід слідчого судді підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні

Так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2)якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3)якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій України», усім суб`єктам правовідносин гарантується захист їх прав, свобод і інтересів незалежним і неупередженим судом, утвореним відповідно до закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР), гарантовано право кожної особи на розгляд її справи належним, неупередженим та компетентним судом, що включає в себе право на розгляд справи тим судом, якому довіряють усі особи, які беруть участь у справі. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.

У пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 року у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, за суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді.

Відповідно до об`єктивного критерію необхідно визначити, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року «Веттштайн проти Швейцарії»).

З практики ЄСПЛ випливає, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Бангалорські принципи поведінки суддів від 19 травня 2006 року, які схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23 передбачають принцип об`єктивності судді як необхідну умову для належного виконання останнім своїх обов`язків. Так, об`єктивність має виявлятися не лише у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя має заявити самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Так, серед вказаних випадків зокрема є: (а) у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

У рішенні ЄСПЛ по справі «П`єрсак проти Бельгії», встановивши порушення положень ч. 1 ст. 6 Конвенції, суд зробив висновок про те, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

У чинному кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Так, в заяві слідчий суддя ОСОБА_3 посилається на те, кримінальне провадження №0000446 від 16.07.2025 року,відкрите за заявою ОСОБА_4 щодо неправомірних дій вчинених працівниками Приморського районного суду м. Одеси, в якому вона працює на посаді судді. Таким чином, з метою недопущення сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості слідчого судді, вважає за необхідне заявити самовідвід від розгляду вказаної справи.

Дана обставина передбачена п. 4 ч. 1 ст.75КПК України як така, що виключає участь слідчого судді у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Таким чином, з метою дотримання вимог ст. 75 КПК України заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 від розгляду вказаної скарги підлягає задоволенню з метою дотримання принципу об`єктивності та уникнення сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості суду.

З урахуванням наведеного, суддя вважає, що заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 від розгляду справи №522/17484/25, провадження №1-кс/522/4607/25, за скаргою ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора у кримінальному провадження №0000446 від 16.07.2025 року, підлягає задоволенню, та справу слід передати на розгляд іншому судді, у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 26, 75, 80-82, 372, 376 КПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від участі у розгляді справи №522/17484/25, провадження №1-кс/522/4607/25, за скаргою ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000446 від 16.07.2025 року, - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від участі у розгляду справи №522/17484/25, провадження №1-кс/522/4607/25, за скаргою ОСОБА_4 в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні № 0000446 від 16.07.2025 року.

Справу передати до канцелярії суду на новий автоматизований розподіл згідно ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: