Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження 1-кп/641/90/2026 Справа № 641/5034/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м.Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілих- адвоката- ОСОБА_4 ,

захисника -адвоката- ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000543 від 17.04.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новосільське Ренійського району Одеської області, українки, громадянки України, із середньої освітою, неодруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , на початку травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через невстановлену в ході досудового розслідування особу, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини за для чого ОСОБА_6 12.05.2025 близько 18 год. 37 хв. (точний час в ход досудового розслідування не встановлено), в ході телефонної бесіди з ОСОБА_8 , яка на той час перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації. Далі, приблизно 14.05.2025 (точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) реалізовуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_6 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, придбали квитки на автобус сполученням «Харків-Берлін» на 16.05.2025, з метою переміщення ОСОБА_7 на територію м. Берлін Федеративної Республіки Німеччини, з метою сексуальної експлуатації, та в подальшому 17.05.2025 перемістивши ОСОБА_7 у м Берлін, Федеративної Республіки Німеччини, напротязі приблизно 2-х тижнів використовували останню, з метою сексуальної експлуатації.

Крім того, ОСОБА_6 у середині травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через ОСОБА_9 яка надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, та з якою остання домовилась здійснити торгівлю людьми у формі купівлі-продажу людини, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, задля чого ОСОБА_6 16.05.2025 в період часу з 17:46 год. до 18:04 год., в ході телефонної бесіди з ОСОБА_10 , яка на той час перебувала за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 92А, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел, досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації.

Крім того, ОСОБА_6 у середині травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через ОСОБА_9 , яка надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, та з якою остання домовилась здійснити торгівлю людьми у формі купівлі-продажу людини, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, задля чого ОСОБА_6 20.05.2025 в період часу з 16:19 год. до 16:30 год., в ході телефонної бесіди з ОСОБА_11 , яка на той час перебувала за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 92А, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел, досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації.

Крім того, ОСОБА_6 у середині травня 2025 року (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена), маючи умисел направлений на торгівлю людьми, а також на вербування осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, за попередньою змовою у групі з невстановленими особами, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, через ОСОБА_9 , яка надала добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, та з якою остання домовилась здійснити торгівлю людьми у формі купівлі-продажу людини, підшукала на території м. Харкова ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з метою її сексуальної експлуатації на території Федеративної Республіки Німеччини, задля чого ОСОБА_6 28.05.2025 в період часу з 15:20 год. до 15:44 год., в ході телефонної бесіди з ОСОБА_12 , яка на той час перебувала за адресою: м. Харків, вул Плеханівська, 92А, використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими обставинами які обмежували її здатність усвідомлював свої дії, реалізуючи спільний з невстановленими особами умисел, досягла з нею домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Берлін, Федеративної Республіки Німеччини для надання сексуальних послуг, тобто завербувала її з метою сексуальної експлуатації.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, у скоєному розкаялась, погодилась із кваліфікацією вчиненого нею кримінального правопорушення та обставинами, які викладені в обвинувальному акті.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_6 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєних обвинуваченою кримінального правопорушення, пояснюють мотиви скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні надав згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, просив призначити покарання обвинуваченій ОСОБА_6 із застосуванням ст.75 КК України та врахувати, що остання раніше не судима, ОСОБА_6 в повному обсязі відшкодована завдана шкода потерпілим, хоча цивільний позов ними не був заявлений.

Враховуючи, що ОСОБА_6 у судовому засіданні визнала свою вину у повному обсязі, не оспорювала обставини вчинення нею кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і її дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст.149 КК України, а саме: вербування, переміщення людини, вчинене з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також вербування людини, вчинене з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої.

Так, ОСОБА_6 раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 є її щире каяття та відшкодування шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Частиною 1 ст.69-1 КК України встановлено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість вчиненого, наявності вищезазначених обставин, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, а саме: остання є особою молодого віку, вперше притягається до кримінальної відповідальності, та за відсутністю цивільних позовів, відшкодувала шкоду потерпілим, відсутність обставин, що обтяжує покарання, ставлення обвинуваченої до вчиненого, а також позиції представника потерпілих, який просив не застосовувати до обвинуваченої суворого покарання та призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_6 без реального відбуття остаточного основного покарання у виді позбавлення волі, із встановленням іспитового строку, у зв`язку із чим, до останньої необхідно застосувати положення ст.ст.75 і 76 КК України.

Окрім того, зважаючи на низьке матеріальне становище ОСОБА_6 суд також вважає можливими не застосовувати до неї такий вид додаткового покарання як конфіскація майна.

Враховуючи призначення обвинуваченій покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне звільнити її з-під варти в залі суду.

В строк відбуття покарання, суд вважає за необхідне зарахувати строк попереднього ув`язнення обвинуваченої.

Цивільний позов у справі відстуній.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.ст.96-1,96-2 КК України та ст.100 КПК України, застосувавши спеціальну конфіскацію, із скасуванням накладеного на них арешту.

Питання щодо процесуальних витрат, слід вирішити відповідно до ст.ст.122,124 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації належного їй на праві власності майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з іспитовим строком - 3 (три) роки, зобов`язавши ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» скасувати, звільнивши її негайно з-під варти в залі суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 28.05.2025 по 27.01.2026.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз: № СЕ-19/121-25/13848-ВЗ від 12.06.2025 в сумі 7131 грн.20 коп. та за № СЕ-19/121-25/15165-БД від 14.08.2025 в розмірі 7970 грн.57 коп., а всього підлягає стягненню 15101 грн.77 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 30.05.2025, на майно, яке було вилучене 28.05.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: мобільний телефон Iphone 13 Pro IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , з сім-карткою номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати.

На підставі ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, визнаний в якості речового доказу мобільний телефон Iphone 13 Pro IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , із Сім-карткою з номером НОМЕР_4 , що зберігаються у камері схову СУ ГУНП в Харківській області - як засіб вчинення злочину, конфіскувати в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Засудженій,захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1