ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/194/26 Справа № 705/654/25 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження №0000111 за апеляційною скаргою прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 29.01.2025 вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч.4 ст.185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2025 у виді обмеження волі строк на 2 роки та вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025 у виді штрафу в розмірі 1700 грн., більш суворим, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст. 75,76 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов`язки.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 , як це зазначено у вироку, обвинувачується у тому, що він в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжено, 01.01.2025 близько 00.15 год. перебуваючи біля магазину «Продукти», за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Тищика,17, побачивши, що хтось телефонує на залишений на асфальтованому покритті мобільний телефон білого кольору марки «ХІАОМІ РОСО F5 Pro 12/512Gb», маючи умисел на таємне заволодіння вказаним телефоном, який загубив ОСОБА_10 . Діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «ХІАОМІ РОСО F5 Pro 12/512Gb», вартістю 11 989 грн., який в подальшому вимкнув, щоб власник не зміг зателефонувати. Після чого, рухаючись по вул. Тищика, м. Умань, Черкаської області, вийняв сім карти мобільних операторів «Lifecell» та «Київстар», які викинув у смітник, а викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 11 989 грн.

Він же, 05.01.2025 о 13.16 год., в період дії воєнного стану з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні магазину «АВРОРА» ТОВ «Вигідна покупка» за адресою: Черкаська область, м Умань, вул. Київська, 1/15, шляхом вільного доступу, з полиці торгового стелажу, таємно викрав товар, який помістив за пазуху куртки в яку він був одягнутий, а також до пакету який був при ньому, після чого не розрахувавшись за товар, вийшов з приміщення магазину, товаром розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ТОВ «Вигідна покупка», матеріальний збиток на загальну суму 3235,83 грн.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить змінити вищевказаний вирок. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч.4 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2025, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, призначити ОСОБА_7 остаточне у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки та покласти обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК. Вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025, за яким призначено покарання у виді штрафу необхідно виконувати самостійно. У решті вказаний вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, прокурор вважає, що указаний вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що суд першої інстанції, не дотримуючись вимог закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточно покарання фактично ревізував вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025 та звільнив від відбування покарання у виді штрафу, застосувавши положення ст. 75 КК, що є недопустимим.

Зазначає, що особливістю цього кримінального провадження є те, що злочини передбачені ч.4 ст.185 КК, за вчинення яких ОСОБА_7 засуджений оскаржуваним вироком, були скоєні ним до ухвалення судами ще двох попередніх вироків, щодо нього, при цьому за один із них особа має відбувати покарання реально.

Стверджує, що у даному випадку при призначення покарання необхідно було застосувати положення ч.4 ст.70 КК лише до попереднього вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.01.2025, з подальшим звільненням його від відбування покарання з іспитовим терміном на підставі ст. 75 КК, а попередній вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29.01.2025, за яким особа має відбувати покарання реально - виконувати самостійно.

Перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав зміни до вказаної вище апеляційної скарги, просить оскаржуваний вирок скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Покликаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, вказує, що суд першої інстанції всупереч ч.3 ст.374 КПК у мотивувальній частині вироку не виклав формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, натомість лише навів обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала вимоги зміненої апеляційної скарги, вказавши на істотні порушення судом вимог КПК, що може бути підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції;

- обвинувачений, який не заперечував проти задоволення зміненої апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції у ній виклав не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив лише обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акта та не навів своїх висновків щодо встановлених фактичних обставин справи чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказане узгоджується позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 17.12.2020 (справа № 426/14810/18), від 23.02.2023 (справа № 733/859/21).

За таких обставин, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили місцевому суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК не вирішує питання про правильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим апеляційний суд відзначає про невмотивованість вироку суду першої інстанції в частині призначення остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ч.4 ст.70 КК.

Апеляційний суд уважає за необхідне звернути увагу, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. У цьному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

В той же час, в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вказане узгоджується позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 01.04.2024 у справі №183/6854/20 (провадження № 51-4885кмо23).

Враховуючи вказане, під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути порушення КПК, вказані в ухвалі суду, перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, дати їм правову оцінку та постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_8 зі змінами першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3