ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 685/1076/24

Провадження № 11-кп/820/696/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження №0000334, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.08.2024 року, закрито,-

в с т а н о в и л а:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені слідчим суддею суду першої інстанції обставини.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2025 року клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_6 задоволено. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки. Кримінальне провадження, внесене 15.08.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України закрито на підставі ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України у зв`язку з його звільненням від кримінальної відповідальності.

В обґрунтування даного рішення суд зазначив, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки, а саме: внаслідок змін обставин життя обвинуваченого, якою є надана обвинуваченому відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як чоловіку, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, на строк дії відповідних підстав, але не більше, ніж на 90 днів, до 05.11.2025, - обвинувачений ОСОБА_7 перестав бути суспільно небезпечним, унаслідок чого виникли підстави для зміни морально-юридичної оцінки особи і діяння обвинуваченого та для перевірки доцільності застосування до підсудного заходів кримінально-правового впливу.

Суд, оцінивши у сукупності всі обставини провадження, зокрема повне та беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період, характер і тяжкість обвинувачення, добровільну згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність даних про вчинення ним раніше кримінальних правопорушень та встановлену судом зміну обстановки, а також відсутність передбачених ст. 48 КК України перешкод, дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Посилається на те, що суд дійшов до необгрунтованого висновку про втрату суспільної небезпеки особою ОСОБА_7 , що потягло за собою його безпідставне звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає, що суспільна небезпечність ОСОБА_7 полягає в тому, що він, в період воєнного стану, будучи військовозобов`язаним ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. При цьому наявність у ОСОБА_7 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним до військової служби, 06.08.2024 року умисно відмовився від отримання повістки про явку до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 для відправки у військову частину для проходження військової служби, а також не прибув у визначений час і місце, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. З огляду на це, надання ОСОБА_7 більш ніж через рік після вчинення кримінального правопорушення (19.08.2025 року) відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, у зв`язку з установленням 13.03.2025 року другої групи інвалідності його дружині, не може розцінюватися як зміна обстановки чи доказ втрати суспільної небезпечності. Зазначена обставина настала вже після вчинення кримінального правопорушення та об`єктивно не залежала від волі самого обвинуваченого. Крім того, отримана ним зазначена відстрочка є обмеженою в часі, оскільки її надано лише до 05.11.2025 року. Проте, наведені обставини залишились поза увагою суду.

Прокурор звертає увагу суду також на те, що надання відстрочки від мобілізації з соціальних або сімейних підстав не усуває суспільної небезпечності діяння, яке полягає в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, і не створює умов, що виключають можливість вчинення аналогічних правопорушень у майбутньому, а визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення у судовому засіданні не змінює цього висновку, оскільки процесуальне визнання вини саме по собі не свідчить про його виправлення або втрату суспільної небезпечності.

Узагальнені позиції учасників апеляційного перегляду провадження.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню та виходить з наступного.

Мотиви суду з посиланням на норми матеріального та процесуального закону.

Згідно ст. 370 КПК України ухвала суду повинна бути законною і обгрунтованою та грунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався.

Відповідно до ст. 284 ч. 2 п. 1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст. 285 ч. 1 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому слід розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Така правозастосовна практика викладена у постанові ККС ВС від 20.08.25 року у справі №728/704/24 (провадження № 51 - 1600 км 25), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, а саме ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації.

01.04.2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Врахувавши, що дружині обвинуваченого - ОСОБА_8 з 13.03.2025 року встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок чого ОСОБА_7 19.08.2025 року отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі статті 23 ч. 1 п. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (чоловік, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи), про що свідчить довідка, видана восьмим відділом ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 на теперішній час перестав бути суспільно небезпечною особою.

Разом із тим, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним з огляду на наступне.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що наявність у ОСОБА_7 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як чоловіка, який має дружину з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи, не може в даному випадку бути визнано змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки така обставина не існувала на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 06.08.2024 року ОСОБА_7 було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України. За результатами досудового розслідування, 17.09.2024 року обвинувальний акт скеровано до Теофіпольського районного суду Хмельницької області. Водночас, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, згідно копії довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.102-103) ОСОБА_7 отримав на підставі ст. 23 ч. 1 п. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», лише 19.08.2025 року. Тобто на момент вчинення правопорушення обвинувачений не мав відстрочки, а отримав її лише через рік від події.

Колегія суддів вважає, що отримання ОСОБА_7 19.08.2025 року у встановленому законом порядку відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації строком, не співвідносяться з вимогами ст. 48 КК України.

Суд першої інстанції не встановив, в чому саме полягала зміна обстановки, що призвела до того, що вчинене ОСОБА_7 діяння перестало бути суспільно небезпечним.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було достатніх, передбачених законом, зокрема, ст. 48 КК України, підстав для висновку про втрату обвинуваченим суспільної небезпечності, внаслідок чого, не було об`єктивних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст. 409 ч. 1 п. 4 КПК України є підставою для скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає доцільним зазначити, що обставини, на які посилається захист, про те, що дружині обвинуваченого - ОСОБА_8 з 13.03.2025 року встановлено ІІ групу інвалідності в наслідок тяжких травм після ДТП, те що обвинувачений має здійснювати за нею догляд, мешкає разом з дружиною та малолітньою дитиною ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на час розгляду провадження має відстрочку від призову з підстав інвалідності дружини, безумовно має враховуватися під час судового розгляду як пом`якшуючі покарання обставини згідно ст. 66 КК України та обставини які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 407 ч. 1 п. 6, ст. 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 08 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 336 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, а кримінальне провадження №0000334, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.08.2024 року, закрито скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15 серпня 2024 року за №0000334 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.336 КК України в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3