Справа № 462/9314/25
провадження 1-кс/462/2135/25
У Х В А Л А

08 грудня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001129 від 31.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про арешт майна,

встановив:

слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на: одяг ОСОБА_5 кофта білого кольору, безрукавка чорного кольору, кросівки білого кольору, шкарпетки червоного кольору, поміщено в спецпакет №QYH0091005, одяг ОСОБА_6 кеди чорно-білого кольору, кашемірове пальто чорного кольору, шкіряна куртка чорного кольору, сорочка із золотистим орнаментом, кепка коричневого кольору, поміщено в поліетиленовий мішок чорного кольору, який опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих, одяг ОСОБА_7 худі чорного кольору, штани чорного кольору з вставками білого кольору, поміщено в спецпакет НПУ № QYH0090912, паперову бирку ювелірного заводу «Золотий вік» з написами на наліпці «Золото 585», ланцюжок 06084-10.5-1/01, штрих код «017», поміщено в спецпакет НПУ № PSP1115900, які були вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 18/41.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження та знищення речей, зазначених у клопотанні. Просить розглядати таке у відсутності власників майна.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власників чи володільців майна, оскільки відомості про таких та їх контактні дані у матеріалах клопотання відсутні.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0001129 від 31.10.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 31.10.2025 року до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернулася ОСОБА_8 , продавець магазину «Золотий Вік» по вул. Любінській, 104 в м. Львові, яка просить прийняти міри до невідомої особи, яка в період часу з 16.30 год. по 17.30 год. 30.10.2025 року шляхом вільного доступу таємно викрала ланцюжок, виготовлений з золота 585 проби, вагою 11,21 грам, вартістю 123 142,00 грн., ідентифікаційний код товару 017.

Окрім цього, 09.11.2025 року до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області із письмовою заявою звернувся ОСОБА_9 , продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по вул. Широкій, 65А в м. Львові, в якій просить прийняти міри до невідомої особи, яка 09.11.2025 року близько 15.00 год. таємно шляхом вільного доступу викрала з магазину мобільний телефон «Samsung Galaxy А 26», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 8 662,50 грн. без ПДВ.

В ході досудового розслідування до СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області надійшов рапорт від о/у СКП ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області, згідно якого в ході проведення оперативно-розшукових заходів та проведення детального аналізу отриманої інформації з камер відеоспостереження було встановлено, що до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

21.11.2025 року вказані кримінальні провадження були об`єднані в одне кримінальне провадження № 0001129 від 31.10.2025 року.

На підставі вищевикладеного, 04.12.2025 року було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: одяг ОСОБА_5 кофта білого кольору, безрукавка чорного кольору, кросівки білого кольору, шкарпетки червоного кольору, поміщено в спецпакет № QYH0091005, одяг ОСОБА_6 кеди чорно-білого кольору, кашемірове пальто чорного кольору, шкіряна куртка чорного кольору, сорочка із золотистим орнаментом, кепка коричневого кольору, поміщено в поліетиленовий мішок чорного кольору, який опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих, одяг ОСОБА_7 худі чорного кольору, штани чорного кольору з вставками білого кольору, поміщено в спецпакет НПУ № QYH0090912, паперову бирку ювелірного заводу «Золотий вік» з написами на наліпці «Золото 585», ланцюжок 06084-10.5-1/01, штрих код «017», поміщено в спецпакет НПУ № PSP1115900.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 04.12.2025 року вилучені речі визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч. 5, 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 167, ч. 5 ст. 171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 ст. 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене майно. Так, згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 2 ст. 167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч. 2 ст. 167, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий у клопотанні мав право ставити питання про накладення арешту на вказані речі, з тих підстав, що це майно відповідає критеріям, вказаним у ч. 2 ст. 167, 98 КПК України, тобто з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя не знаходить у клопотанні про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Надані слідчим матеріали містять достатньо підстав та підозр вважати, що вилучені в ході проведення особистого обшуку речі можуть бути використано, як доказ у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вилучені речі, має статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що зазначені речі є речовим доказом, можуть бути приховуваними, пошкодженими, зіпсованими, втраченими, знищеними, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на одяг ОСОБА_5 кофта білого кольору, безрукавка чорного кольору, кросівки білого кольору, шкарпетки червоного кольору, поміщено в спецпакет №QYH0091005, одяг ОСОБА_6 кеди чорно-білого кольору, кашемірове пальто чорного кольору, шкіряна куртка чорного кольору, сорочка із золотистим орнаментом, кепка коричневого кольору, поміщено в поліетиленовий мішок чорного кольору, який опечатаний биркою з підписами слідчого та понятих, одяг ОСОБА_7 худі чорного кольору, штани чорного кольору з вставками білого кольору, поміщено в спецпакет НПУ № QYH0090912, паперову бирку ювелірного заводу «Золотий вік» з написами на наліпці «Золото 585», ланцюжок 06084-10.5-1/01, штрих код «017», поміщено в спецпакет НПУ № PSP1115900, які були вилучені в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою м. Львів, вул. Роксоляни, 18/41.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Слідчий суддя: ОСОБА_1