ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 524/7162/23

провадження № 51-969км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання заявниці прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), ОСОБА_6 ,
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_5 (заявниця) на окрему ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року (окрема ухвала).

Обставини справи

1. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 листопада 2024 року за клопотанням прокурора обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

2. Захисник в інтересах обвинуваченого подав до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу, яка 29 листопада 2024 року була передана судді-доповідачу ОСОБА_8 .

3. Цього ж дня посадовими особами апеляційного суду було направлено до районного суду запит про надання матеріалів за апеляційною скаргою, зокрема, копії оскарженої ухвали та клопотання про продовження строку тримання під вартою. Аналогічні запити були направлені також 11 та 24 грудня 2024 року.

4. Від заявниці, під головуванням якої винесена оскаржена ухвала, 05 та 12 грудня 2024 року голові Полтавського апеляційного суду надійшли листи, де зазначалося, що направлені апеляційним судом запити не є належними процесуальними документами, оскільки представники апарату суду не є правомочними суб`єктами для витребування кримінального провадження із суду першої інстанції.

5. Врешті запитувані матеріали надійшли до апеляційного суду лише 15 січня 2025 року. В оскарженій окремій ухвалі колегія суддів дійшла висновку, що така поведінка судді стала причиною відкладення слухання справи, що призвело до порушення передбачених статтею 422-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою.

6. Оскарженою окремою ухвалою апеляційний суд довів до відома голови Автозаводського районного суду м. Кременчука факти безпідставного ненадання заявницею матеріалів для обговорення на зборах суддів цього суду та відповідного реагування з метою недопущення в подальшому порушень вимог кримінального процесуального закону.

Вимоги і доводи касаційної скарги

7. Заявниця, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржене рішення.

8. Вона вважає помилковим висновок про свідоме невиконання нею законних вимог судді-доповідача апеляційної інстанції, адже частина 2 статті 422-1 КПК чітко передбачає, що в разі необхідності саме суддя -доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції матеріали стосовно обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

9. Також заявниця звертає увагу на те, що запити адресовані не особисто головуючому судді по справі, а Автозаводському районному суду, тобто ці запити апеляційного суду і їх виконання відноситься до організаційно-розпорядчих функцій, а тому не свідчать про порушення суддею норм процесуального чи матеріального права.

10. Крім того, зазначає, що на запиті від 24 грудня 2024 року нею була виконана 25 грудня 2024 року резолюція про направлення до апеляційного суду копій витребуваних процесуальних документів, проте працівники канцелярії направили згаданий матеріал до апеляційного суду тільки 07 січня 2025 року. При цьому розгляд скарги захисника був відкладений 02 грудня 2024 року на 04 лютого 2025 року, тобто більше ніж на 2 місяці, що свідчить про недотримання розумних строків саме апеляційним судом.

11. Вона наголошує на тому, що згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на суддю, який є незалежним і підкоряється тільки вимогам закону, жодні заходи реагування на зборах суддів не можуть бути вжиті, оскільки не передбачені діючим законодавством України.

Позиції учасників судового провадження

12. У судовому засіданні заявниця просила задовольнити скаргу та скасувати окрему ухвалу.

13. Прокурор підтримала позицію заявниці.

Оцінка Суду

14. Заслухавши доповідь судді, пояснення заявниці та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені доводи, Суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити.

15. Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 14 червня 2021 року[1] суд за наявності підстав має повноваження постановити ухвалу, яка не вирішує справу по суті, однак звертає увагу уповноважених органів на встановлені у провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування.

16. Не заперечуючи повноваження постановити таку ухвалу, Суд підкреслює, що його слід використовувати лише тоді, коли є очевидні та беззаперечні порушення закону, які загрожують правопорядку, можуть істотно порушити права і свободи.

17. Апеляційний суд вважав порушенням з боку судді те, що вона вчасно не направила матеріали щодо продовження запобіжного заходу за запитом судді-доповідача і саме це стало причиною відкладення розгляду справи та призвело до порушення передбачених статтею 422-1 КПК строків розгляду апеляційної скарги.

18. Таким чином, головне питання в контексті цієї справи полягало в тому, (1) чи були обов`язковими для виконання листи підписані працівниками апарату апеляційного суду і (2) чи порушення строків розгляду скарги сталося через свідоме невиконання заявницею законних вимог судді-доповідача апеляційного суду.

19. Частиною 2 статті 422-1 КПК передбачено, що у разі необхідності суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції клопотання та ухвалу про обрання запобіжного заходу. Хоча цим положенням не врегульовано форму та порядок витребування відповідних матеріалів, однак чітко зазначено, хто саме має право витребувати такі матеріали з суду першої інстанції.

20. Як видно з наявних в Суді матеріалів, запити з апеляційного суду від 29 листопада та 11 грудня 2024 року в порушення згаданої вимоги були підписані не суддею-доповідачем, а працівниками апарату суду, на що й звертала увагу заявниця в своїх листах, адресованих апеляційному суду.

21. Апеляційний суд в оскарженій ухвалі не пояснив, яким чином посилання заявниці на ясну вимогу частини 2 статті 422-1 КПК «за своєю суттю порушує Конвенційні, Конституційні та передбачені КПК України права учасників процесу на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом».

22. Виходячи з викладеного вище, Суд вважає, що цей висновок апеляційного суду не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

23. Суд також вважає необґрунтованим посилання в окремій ухвалі на те, що порушення строків розгляду скарги сталося через невиконання заявницею законних вимог судді-доповідача апеляційного суду.

24. Як свідчать матеріали провадження за апеляційною скаргою (а.с. 76, 77), після того, як апеляційний суд 02 грудня 2024 року встановив, що сторони не повідомлені про призначення до розгляду апеляційної скарги захисника, він відклав апеляційний розгляд на 04 лютого 2025 року.

25. Таким чином, відкладення апеляційним судом розгляду справи на більше ніж два місяці відбулося без будь-якого зв`язку з відмовою заявниці надати матеріали на запит працівників апарату апеляційного суду, а отже не знаходиться в причиновому зв`язку з порушенням строків розгляду.

26. Тому Суд вважає такий висновок апеляційного суду необґрунтованим.

27. У зв`язку з вищевикладеними висновками Суд не вважає за необхідне розглядами узгодженість резолютивної частини окремої ухвали з принципами незалежності судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

28. Отже Суд не встановив явних порушень кримінального процесуального закону з боку заявниці в обставинах цього провадження, які дають підстави для постановлення окремої ухвали.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу судді ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 18 лютого 2025 року щодо судді Автозаводського районного суду м. Кременчука ОСОБА_5 скасувати.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] № 686/9636/18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/97771973