Справа № 188/3428/25
Провадження № 1-кс/188/858/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Слідчий суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №4 Синельниківського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000222 від 01.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозове, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середньо-спеціальна, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період в посаді моториста понтонно-мостового відділення понтонно-мостового взводу понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого.

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

старшого слідчого ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Петропавлівського районного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури і сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчим СВ відділення поліції №4 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000222 від 01.10.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Солдат ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді моториста понтонно-мостового відділення понтонно-мостового взводу понтонно-мостової роти понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , 30 вересня 2025 року в період часу з 14.00 по 17:00 годину (точний час в ході досудового слідства не встановлений), знаходячись біля домоволодіння гр. ОСОБА_7 розташованого за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачив на городі ОСОБА_7 у цей час у ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виник злочинний умисел, на умисне вбивство ОСОБА_7 . Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, з метою вбивства ОСОБА_7 , зайшов на територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та наніс рукою удар в обличчя ОСОБА_7 , від чого остання впала на землю та втратила свідомість, після чого взявши за одяг останню затягнув її до будинку, де в коридорі будинку наніс їй ще два удари кулаком в область обличчя, після чого пішов на кухню взяв кухонний ніж, яким наніс різані рани в область шиї ОСОБА_7 , внаслідок чого ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колото різана рана шиї, пересічення трахеї частково стравоходу, перелом кісток носа, перелом стінки гаймурової пазухи зліва, крововилив на слизових оболонках верхньої та нижньої губи, переломи ребер зправа, шкіряни поверхневі рани на малих полових губах зліва та права та кровововилив на великих полових губах, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 померла на місці злочину, після чого ОСОБА_4 покинув місце злочину, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події, протоколом обшуку у ОСОБА_4 , протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколами вилучення мобільного телефону, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

У ході досудового слідства у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_4 встановлено ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо невиконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Оцінюючи ризик попередження спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України, та переховуватися від суду.

При цьому можливі посилання сторони захисту на відсутність на цей час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не власною правосвідомістю, а дієвістю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування обвинуваченого у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, який на підставі статутів Збройних сил України, взявши на себе зобов`язання сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, порушив ці обов`язки.

Також не можна лишити поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 , як військовослужбовець, який тривалий час знаходився в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний громадянин України володіє інформацією, щодо місць проходу на територію, яка тимчасово непідконтрольна органам державної влади України, і може використовувати вказану інформацію для переховування на вказаній території.

Крім того, слід зазначити, що після вбивства ОСОБА_7 ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину. Вказана поведінка підозрюваного свідчить про наміри уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує актуальність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Також, враховуючи, що підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень, про що, зокрема, свідчать зухвалий спосіб вчинених злочину, крім того слід зазначити, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого, дослідження їх судом.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю, як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, свідчить про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможність підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України, особи.

Крім того, перебування поза межами тримання під вартою, підозрюваний як особа, що не має підстав для звільнення з військової служби зобов`язаний буде повернутися до підрозділу, в якому він проходить службу, тобто до місця, де також проходять службу свідки, що беззаперечно створить умови для здійснення тиску на них.

За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Старнший слідчий СВ ВП № 4 в судовому засіданні підтримала клопотання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав і обґрунтував клопотання.

Підозрюваний та його захисник не заперечують проти задоволення клопотання .

Вислухавши думки прокурора, слідчого, захисника, підозрюваного, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу підозрюваному є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілих, свідків у провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Прокурор в судовому засіданні достатньо обґрунтував необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу та довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя прийшов до переконання, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Крім того, сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину вчиненого із застосуванням насильства.

Слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з моменту його затримання без визначення застави обвинуваченому.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На підставі ст. 29 Конституції України, керуючись ст.ст. 48, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів з 16.07 години 03 жовтня 2025 року до 16.07 години 01 грудня 2025 року в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), без визначення застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1