УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 755/25165/25

провадження № 51-325ск26

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року,

встановив:

Як убачається з копій судових рішень, слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ухвалою від 31 грудня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про невідкладну перевірку підстав позбавлення волі ОСОБА_5 та його звільнення, поданого в порядку, передбаченому ст. 206 КПК.

На вищевказану ухвалу слідчого судді ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Київський апеляційний суд ухвалою від 06 січня 2026 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , оскільки апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню.

ОСОБА_4 не погодилась з ухвалою Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 рокуі подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати це судове рішення і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи вимоги касатор зазначає, що суд апеляційної інстанції проігнорував позицію викладену в постанові Великої палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року справа № 237/1459/17.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та дослідивши зміст ухвали апеляційного суду, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Крім того, ч. 3 ст. 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Також Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 307 КПК щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні її клопотання про невідкладну перевірку підстав позбавлення волі ОСОБА_5 та його звільнення у порядку, передбаченому ст. 206 КПК. Таким чином, ОСОБА_4 оскаржувала до Київського апеляційного суду ухвалу слідчого судді, апеляційне оскарження якої не передбачено статтями 309, 307 КПК.

Тому суддя Київського апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 .

Прийняте апеляційним судом рішення у повній мірі узгоджується з правовим висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 травня 2019 року (справа № 766/22242/17), в якому зазначено, що оскільки ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК, відсутня, звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 237/1459/17) суд касаційної інстанції вважає безпідставними, оскільки в цій постанові йдеться про постановлення слідчим суддею ухвал, не передбачених кримінальним процесуальним законом, тоді як у цій справі слідчий суддя під час постановлення ухвали керувався приписами ст. 206 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала Київського апеляційного суду 06 січня 2026 рокупро відмову у відкритті провадження постановлена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таким чином, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 .

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 січня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3