Справа № 1-1/11
ПОСТАНОВА

іменем України

23.12.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу № 33-9108 у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білецьке Донецької області, громадянина України, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року),

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

УСТАНОВИВ:

У відповідності до обвинувального висновку ОСОБА_2 26.09.1994 приблизно о 02:00 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з підвалу, розташованого у дворі будинку АДРЕСА_2 , де проживає громадянка ОСОБА_5 , таємно, умисно, з корисних мотивів, викрав 23 відра бульб картоплі на суму 1 млн. 380 тис. крб., 1 трьохлітрову банку консервованих огірків вартістю 75 тис. крб. та 7 трьохлітрових банок з консервованими помідорами на суму 525 тис. крб., спричинивши останній значний матеріальний збиток на суму 1 млн. 980 тис. крб.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, таємно, з корисливих мотивів вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 140 КК України ()в редакції 1960 року, причинивши значний матеріальний збиток громадянці ОСОБА_5 , тобто таємне викрадення індивідуального майна громадян (крадіжка).

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), на підставі ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції 2001 року), а кримінальну справу щодо ОСОБА_2 закрити.

Суд, вивчивши клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінальної справи № 33-9108, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

29.11.1994 до Добропільського міськрайонного суду Донецької області було направлено кримінальну справу № 33-9108 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року).

27.03.1995 постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області кримінальну справу № 33-9108 зупинено у зв`язку з оголошенням у розшук обвинуваченого ОСОБА_2 .

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених § 3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Пункт 5 ч. 1 ст. 7-1 КПК України (в редакції 1960 року) визначає закінчення строків давності як одну із підстав закриття судом провадження в кримінальній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Згідно ч. 3 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) якщо в ході дізнання та досудового слідства протягом строків, зазначених у частині першій статті 49 Кримінального кодексу України, не встановлено особу, яка вчинила злочин, прокурор або слідчий за згодою прокурора направляє кримінальну справу до суду для вирішення питання про її закриття за підставою, передбаченою частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції 2001 року з наступними змінами та доповненнями) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Як слідує із правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02.02.2023 за результатами розгляду справи № 735/1121/20, визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцяти років з моменту вчинення злочину), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Пленум Верховного Суду України в абзаці 2 пункту 8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» роз`яснив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Приписами ч. 1 ст. 248 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що при наявності обставин, передбачених ст. 6, ч. 1 ст. 7, ст. 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що з моменту скоєння ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) минув 31 рік, є всі підстави для звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), на підставі ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції 2001 року з наступними змінами та доповненнями), а кримінальну справу щодо нього закрити.

Керуючись ст. 11-1, 237, 240, 241, 244, 248 КПК України (в редакції 1960 року), п. 11 Перехідних положень КПК України (в редакції від 2012 року, з урахуванням змін, внесених законом № 2147-VIII від 03.10.2017), суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Добропільського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року).

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 2 ст. 49 КК України (в редакції 2001 року з наступними змінами та доповненнями).

Закрити кримінальну справу № 33-9108 у відношенні ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року), відповідно до ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960 року), у зв`язку із закінченням строків давності.

Скасувати запобіжний захід ОСОБА_2 у вигляді підписки про невиїзд.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого від 29.11.1994, на цінне та інше майно ОСОБА_2 .

Речові докази: три мішка з мішковини темно-коричневого кольору, розміром 0,6 м на 1,2 м, заводського виготовлення з бульбами картоплі, вважати повернутими потерпілій ОСОБА_5 .

На постанову може бути подана апеляція протягом 7 днів з моменту її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Суддя: ОСОБА_1