Номер провадження: 11-сс/813/448/26
Справа № 947/2658/26 1-кс/947/985/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, в рамках кримінального провадження № 0001291 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 31.10.2025 в рамках кримінального провадження №0001291 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, складеного і підписаного старшим слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого процесуальним керівником прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 .

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що за своїм змістом повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 31.10.2025 відповідає вимогам ст.ст.276-277 КПК України, а при врученні повідомлення про підозру були дотримані вимоги ст.278 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що, не оскаржуючи зміст повідомлення про підозру та докази сторони обвинувачення, ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав:

- затримання ОСОБА_7 відбулось 30.10.2025 року, після чого він був допитаний у якості підозрюваного, в той час як повідомлення про підозру йому було вручено наступного дня 31.01.2025 року;

- повідомлення про підозру не має підпису ОСОБА_7 , його захисника, не зазначено також дату та час його складення;

- допит ОСОБА_7 відбувся із порушенням його прав, передбачених ст. 42 КПК України.

На підставі викладеного захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити скаргу сторони захисту на повідомлення про підозру від 31.10.2025 в рамках кримінального провадження №0001291 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, складеного і підписаного старшим слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погодженого процесуальним керівником прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 .

Позиції учасників апеляційного розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, звернувся на адресу суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що заперечує проти апеляційної скарги сторони захисту та на теперішній час обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні скеровано до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Застосування належної правової процедури у кримінальному провадженні - це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

Належна правова процедура має застосування як під час судового розгляду, так і на стадії досудового розслідування.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК.

Під час апеляційного розгляду встановлено, СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001291 від 27.10.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження в Ізоляторі тимчасового утримання осіб за адресою: м.Одеса, вул. Преображенська, 44, 31.10.2025, слідчим СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 було повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 276 КПК повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 не оскаржується зміст повідомлення про підозру та докази сторони обвинувачення, апеляційний суд не переглядає ухвалу слідчого судді в цій частині.

Щодо дотримання стороною обвинувачення вимог КПК України при врученні ОСОБА_7 повідомлення про підозру, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у таких випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст.278 КПК письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту її затримання.

Відповідно до ст.279 КПК у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності, має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст.ст. 276-278 КПК, у відповідності до положень п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слід констатувати, що положення п.10 ч.1 ст.303 КПК чітко визначають момент, з початку якого повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру може бути оскаржене підозрюваним, його захисником чи законним представником, зокрема після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Перевіривши доводи скарги сторони захисту на повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0001291 від 27.10.2025 року, за результатами дослідження матеріалів судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність тверджень сторони захисту про незаконність та необґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді та існування підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , з огляду на таке.

Кримінальним процесуальним законом не визначений конкретний перелік підстав для скасування повідомлення про підозру.

Однак, системний аналіз положень статей 276-278 КПК свідчить про те, що можна виділити три види підстав для скасування повідомлення про підозру:

1. Неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру, а саме:

- повідомлення про підозру складено слідчим, дізнавачем, однак немає відмітки про погодження прокурором (дане повідомлення про підозру є недійсним з моменту його здійснення);

- зміст повідомлення не містить дату його складання, підпис слідчого, дізнавача або прокурора, який здійснив повідомлення про підозру, або в повідомленні не зазначені права підозрюваного;

- підозра вручена не уповноваженою особою (підозру має право вручити тільки прокурор, у порядку, визначеному ст. 481 КПК);

2. Порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а саме:

- підставою для скасування повідомлення про підозру є порушення порядку його вручення (наприклад, якщо на момент вручення підозри закінчився строк досудового розслідування);

- порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру (процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення уповноваженою особою).

3. Необґрунтованість підозри, а саме:

- повідомлення про підозру не відповідає вимогам ст. 277 КПК, не містить правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статей (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу крім порушення вимог КПК України є грубим порушенням права на захист;

- аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- матеріали кримінального провадження не містять даних, які б вказували на заподіяння шкоди.

Апеляційний суд вважає, що органом досудового розслідування дотримано порядок вручення повідомлення про підозру в даному кримінальному провадженні, а з огляду на відповідність складеної підозри вимогам ст.277 КПК, її не можна визнати незаконною та врученою всупереч вимогам КПК, що могло б слугувати підставою для її скасування.

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таким чином, при повідомлені особі про підозру при вказаних обставинах, КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав».

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 30.10.2025 року, повідомлення про підозру складене слідчим, погоджене із прокурором, у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення; анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце реєстрації та проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , у тому числі дата та місце його вчинення; а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру (а.с. 19-21). Крім того, до повідомлення про підозру ОСОБА_7 долучена пам`ятка права підозрюваного, на якій міститься його підпис та зазначення дати та часу його отримання (а.с. 22-23).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що інкримінований ОСОБА_7 злочин був вчинений 30.10.2025 о 15 год. 00 хв. та був припинений співробітниками правоохоронних органів, шляхом затримання останнього, відтак повідомлення про підозру було вручено 31.10.2025 о 12 год. 50 хв., тобто не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту його затримання.

Колегія суддів також зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 отримав без будь-яких зауважень до його вручення.

Відсутність захисника під час повідомлення ОСОБА_7 про підозру не впливає на законність цієї процесуальної дії.

КПК України не містить жодних застережень про необхідність залучення захисника при повідомленні особу про підозру. На це вказав Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 5 серпня 2025 року по справі №711/171/24.

Варто також звернути увагу на те, що положення ст. 277 КПК України не містять імперативних вимог щодо зазначення часу складення повідомлення про підозру. Таким чином, захисником невірно тлумачиться норми закону щодо порядку повідомлення особи про підозру.

Щодо доводів про порушення прав ОСОБА_7 під час його допиту у якості підозрюваного, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відтак ОСОБА_7 30.10.2025 року міг бути допитаний у якості підозрюваного, як особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до вручення йому повідомлення про підозру.

Крім того, відповідно до протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 30.10.2025 року останньому було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, положення ст.ст. 18, 42 КПК України, вручено пам`ятку про його права та обов`язки, допит проводився за участі захисника ОСОБА_10 (а.с. 13-15).

Відтак, доводи сторони захисту про порушення права ОСОБА_7 на захист є безпідставними, оскільки його затримання з подальшим врученням повідомлення про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відбулося без порушень його конституційних прав і свобод.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не було встанеовлено порушень стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та повідомлення про підозру, апеляційним судом не встановлено.

Виходячи з наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення та оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 407, 409, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, в рамках кримінального провадження № 0001291 від 27.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4