провадження № 1-кс/208/4267/25
УХВАЛА

28 жовтня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новофедорівка, Добропільського району, Донецької області, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України у кримінальному провадженні №0004325 від 26.03.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її в посаді стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 20 грудня 2024 року, близько 08 год. 00 хв., точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, не повернувся з відпустки за станом здоров`я до місця тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_1 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був відсутній на військовій службі до 27.10.2025. А саме 27.10.2025 солдат ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на території Заводського району м. Кам`янське Дніпропетровської області, внаслідок чого злочину було припинено, тобто ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України у не з`явленні вчасно без поважних причин на службу, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем, тривалістю понад три доби.

«12» вересня 2025 року стосовно ОСОБА_4 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. У цей же день, супровідним листом скеровано для вручення письмове повідомлення про підозру солдату ОСОБА_4 разом з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, та направлено по місцю проживання солдата ОСОБА_4 . Разом з тим, «12» вересня 2025 року, супровідним листом на адресу військової частини НОМЕР_1 скероване для вручення письмове повідомлення про підозру солдату ОСОБА_4 .

Також «15» вересня 2025 року підозрюваного ОСОБА_4 оголошено в розшук, а досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, у зв`язку із переховуванням підозрюваного від органів слідства та суду.

В подальшому 27.10.2025 ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_7 від 29.09.2025 (справа №203/6566/25, №1-кс/0203/4053/2025) про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для подальшого його приводу до Центрального районного суду міста Дніпра для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

27.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у спосіб передбачений КПК України для вручення повідомлень.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за його змістом і обґрунтуванням та зазначив, що підставами застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, а також наявність ризиків передбачених п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які у своїй сукупності дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним видом запобіжного заходу який зможе запобігти заявленим ризикам, які є реальними. З урахування наведеного, прокурор вважає, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатний забезпечити виконання підозрюваним своїх обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вказували на недоведеність ризиків, на які посилається прокурор та просили застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Також захисник зазначила, що дозвіл на затримання надавався слідчим суддею Центрального районного суду міста Дніпра і саме він і має розглядати клопотання про застосування запобіжного заходу.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, а також дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відносно доводів захисниці ОСОБА_5 щодо непідсудності даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому судді Заводського районного суду м. Кам`янського, оскільки дозвіл на затримання надавався слідчим суддею Центрального районного суду міста Дніпра, і саме він має розглядати клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , слід зазначити наступне.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 для подальщого його приводу до Центрального районного суду міста Дніпра для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, Постановою про доручення проведення досудового розслідування від 27 жовтня 2025 року першим заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 доручено здійснення (проведення) досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004325 від 27.03.2025 року слідчим СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Тобто, фактично прокурором змінено у даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування з ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві на СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відтак, слідчим правомірно подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 27 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного за ч.5 ст.407 КК України саме слідчому судді Заводського районного суду м. Кам`янського.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Обставини викладені у клопотанні слідчого, підтверджуються матеріалами досудового розслідування. Згідно ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у під час досудового розслідування доказами: матеріалами службового розслідування, допитами свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: актом службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_4 та іншими матеріалами у своїй сукупності.

Суд враховує, що в правовій теорії наявне поняття «обґрунтованої підозри», яке отримало своє практичне закріплення у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України зазначено, що «Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, та те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. При цьому ці докази не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Згідно Рішення ЄСПЛ у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» «факти, що підтверджують «обґрунтовану підозру», не повинні бути такого самого рівня, як факти, на яких має ґрунтуватись обвинувальний вирок чи навіть пред`явлення обвинувачення».

Отже, слідчим суддею встановлено, що повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, є достатньою та обґрунтованою саме для цілей застосування запобіжного заходу, а не для його засудження.

При розгляді клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий суддя враховує обставини, перелік яких передбачений ст.178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст.177 КПК України для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

З встановлених в судовому засіданні обставин, вбачається, що ОСОБА_4 :

- народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Новофедорівка, Добропільського району, Донецької області,

- громадянин України,

- має середньо-спеціальну освіту,

- неодружений,

- військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період перебуває на посаді стрільця-помічника гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат»,

- зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за місцем служби характеризується негативно;

- раніше не судимий;

- на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- нерухомого майна та вкладів у банках не має.

На думку суду, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними прокурором у даному кримінальному провадженню є ризики:

На думку слідчого судді, ризиками, визначеними ст.177 КПК України та доведеними прокурором, у даному кримінальному провадженню є:

- ризик переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний разом з свідками проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: підозрюваний має можливість, самостійно прибути до військової частини, та продовжити проходити військову службу, однак, останній протягом тривалого часу не вживає заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину у якому він підозрюється.

Згідно ст.176 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

З наявного клопотання та пояснень наданих в судовому засіданні прокурором, підозрюваним та його захисником, слідчим суддею вбачається, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні буде недостатнім, і це пов`язано, зокрема, із тим, що підозрюваний самовільно залишив військову службу, не має постійного достатнього джерела доходів, нерухомого чи рухомого майна, вкладів у банку, схильний до вчинення кримінальних правопорушень, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Тому, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застави.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, а також те, що останній підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки його права, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті.

Сума застави повинна відповідати реальному майновому стану особи та тяжкості злочину.

Застава для особи не має бути надмірним тягарем і призвести до скрутного матеріального становища її та її родини це не покарання. Застава лише має забезпечити виконання особою (підозрюваним, обвинуваченим) процесуальних обов`язків на час досудового розслідування чи судового розгляду.

Високі застави створюють бар`єри для осіб, порушуючи рівність і справедливість. Менш заможні люди можуть не мати змоги ефективно захищатися, необґрунтовано перебуваючи під вартою.

Встановлення надто великого розміру застави відсуває на другий план досягнення його мети забезпечення процесуальної поведінки особи, зокрема забезпечення явки підозрюваного чи обвинуваченого.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: Суд повторює, що гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування збитків, а, зокрема, явку обвинуваченого на слухання. Тому його суму необхідно оцінювати головним чином «з огляду на обвинуваченого, його активи та його стосунки з особами, які мають надати забезпечення, іншими словами, залежно від можливого ступеня впевненості в тому, що перспектива втрати забезпечення або дії проти поручителів у разі його неявки на судовий розгляд буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання з його боку сховатися.

Рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії»: Сума застави повинна бути визначена, враховуючи характеристику обвинуваченого, його активи та взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку порушення процесуального обов`язку, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Водночас має враховуватися наявність грошових засобів у обвинуваченого.

З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора, або суду чи місця військової служби; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання чи військової служби; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Новофедорівка, Добропільського району, громадянина України, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 27.10.2025 року по 25.12.2025 року включно.

Одночасно визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не відлучатися із місця військової служби без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну військової служби;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.Повний текст ухвали складено та проголошено о 16год.50хв. 28.10.2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду. Оригінал ухвали, постанови знаходиться в матеріалах справи №208/13911/25. Ухвала, постанова набрало законної сили «___» ______ 20___р. Помічник судді/Секретар судового засідання: