1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7468/25 1-кс/335/3816/2025
19 листопада 2025 року м. Запоріжжя
12.11.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням про накладення арешту на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а саме на:
- автомобіль «FORD ESCAPE» номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;
- автомобіль «MERCEDES-BENZ GLS 450» номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, інформації з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку, Витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, встановлено, що у власності ОСОБА_5 , перебуває вказане майно.
Відтак, майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_5 на праві власності, підлягає арешту на підставі пункту 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі, також просив розглянути клопотання без участі підозрюваної, її представників та захисників.
Підозрювана ОСОБА_5 в судове засідання не викликалася на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.
Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина третя статті 173 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).
Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 16 КПК).
Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.
Одним із різновидів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК).
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК).
Арешт майна допускається з метою, зокрема, конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК).
У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті (конфіскації майна як вид покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. У відповідності до ч. 2 ст. 52 КК конфіскація майна є додатковим видом покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 59 КК конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.
Як передбачає ч. 5 ст. 12 КК тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Санкцією ч. 3 ст. 332 КК передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Тобто закон про кримінальну відповідальність передбачає можливість конфіскації майна у випадку засудження особи за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК.
Тому в разі засудження ОСОБА_5 за вчинення наведених злочинів до нього може бути застосовано додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке йому належить.
Отже, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваної на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав, інформації з Державного реєстру земельного кадастру про земельну ділянку, Витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, встановлено, що у власності ОСОБА_5 , перебуває вказане у клопотанні слідчого майно.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення нею кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до ЄРДР в межах даного кримінального провадження.
Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту на належне підозрюваній майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:
- автомобіль «FORD ESCAPE» номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;
- автомобіль «MERCEDES-BENZ GLS 450» номерний знак НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .
Копію ухвали негайно надіслати або вручити власнику майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1