Справа № 347/183/25
Провадження № 11-кп/4808/514/25
Категорія ст. 369 ч.1КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_9 на вирок Косівського районного суду від 10 вересня 2025 року, згідно якого

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Річка, Косівського району Івано Франківської області, житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючий, інвалід 2 групи, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.369, ч.1 ст. 382 КК України,

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369, ч.1 ст. 382 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень;

- за ч.1 ст. 382 КК України - у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 3979 грн. 50 коп. витрат пов`язаних із проведенням експертизи.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив умисні дії, які виразились у наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища та вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 10.05.2023 №220 о/с ОСОБА_10 призначений на посаду старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, а згідно наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 30.10.2024 №493о/с згідно пункту 1 статті 69 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із службовою необхідністю на ОСОБА_10 покладено тимчасове виконання обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Таким чином, виконувач обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 відповідно до ст.ст. 1,17 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є особою, яка постійно здійснює функції представника Національної поліції України центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, у зв`язку з чим він є службовою особою.

01.01.2025 року близько 11:30 годин, в м. Косів по вул. Незалежності Косівського району Івано-Франківської області, працівниками СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо ОСОБА_11 складено адміністративний протокол за ч.1 ст. 130 КУпАП, за фактом керування у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем марки і моделі VOLKSWAGEN JETTA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до положень ст.265-2 КУпАП, працівниками поліції було тимчасово затримано автомобіль марки і моделі VOLKSWAGEN JETTA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому поміщено на територію Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, що за адресою: м. Косів вул. Незалежності, 90.

04.01.2025 року у ОСОБА_11 , який усвідомлюючи той факт, що затриманий працівниками поліції автомобіль марки і моделі VOLKSWAGEN JETTA, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_12 , та не може бути йому повернутий, виник умисел на надання неправомірної вигоди працівнику поліції за сприяння йому у поверненні затриманого автомобіля та передачі його ОСОБА_8 , у зв`язку із чим звернувся до виконувача обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 .

Надалі, близько 09:15 год. 04.01.2025 року ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні службового кабінету Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, реалізовуючи свій злочинний умисел на надання працівнику поліції неправомірної вигоди, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів (в особистих інтересах), з метою сприяння у поверненні затриманого транспортного засобу, поставив на робочий стіл одну купюру номіналом у 100 доларів США, надавши таким чином виконувачу обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , який відповідно до п.1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою, неправомірну вигоду за сприяння у поверненні затриманого транспортного засобу.

Від одержання вказаної неправомірної вигоди у ОСОБА_8 , виконувач обов`язків начальника сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 відмовився та повідомив про вказаний факт на спецлінію «102» Головного управління Національної поліції у Івано-Франківській області, викликавши на місце події слідчо-оперативну групу Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, ОСОБА_8 , постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19.03.2025 у справі № 347/21/25, яка набрала законної сили 01.04.2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

В подальшому, ОСОБА_8 , діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомлений з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість її виконати підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 05.04.2025 року близько 09:30 год., рухаючись по вул. Набережна в селі Старий Косів, Косівського району, Івано-Франківської області, керував автомобілем марки та моделі «ВАЗ 21063» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

За порушення Правил дорожнього руху України щодо ОСОБА_8 винесено постанову про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕНА №4428962 від 05.04.2025 року, якою притягнуто ОСОБА_8 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та ознайомлено останнього із прийнятим рішення.

Таким чином, своїми умисними діями, вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильність кваліфікації дій, обсягу доказів щодо обставин справи та доведеність вини обвинуваченого, вважає вирок Косівського районного суду щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 369, ч.1 ст. 382 КК України від 10.09.2025 року таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що при призначені покарання судом першої інстанції не враховано, що суспільна небезпека злочинів в яких обвинувачується ОСОБА_8 полягає у вчиненні кримінального правопорушення проти правосуддя та корупційного кримінального правопорушення.

Звертає увагу суду на те, що обвинувачений вчинив умисні дії, які виразились в умисному невиконанні рішення суду від 01.04.2025 року, що набрало законної сили, яким його визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Тобто, після вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Окрім цього, відповідно до інформації підсистеми «Адмінпрактика» ОСОБА_8 притягувався за адміністративні правопорушення і раніше, а саме 28.04.2015 року за ст. 124 КУпАП, 15.09.2016 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, 15.09.2016 року за ч.1 ст. 126 КУпАП, 06.10.2018 року за ст. 122-4 КУпАП, 06.10.2018 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, 18.05.2023 року за ч.3 ст. 126 КУпАП, 13.07.2023 року за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Просить вирок Косівського районного суду від 10.09.2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання :

- за ч.1 ст. 382 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік ;

- за ч.1 ст. 369 КК України у вигляді позбавлення волі строком 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор, підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_8 призначити реальне покарання у виді позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_8 , з приводу поданої апеляційної скарги прокурора заперечив, вважає її безпідставною та необгрунтованою.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ст.349 ч.3 КПК України, де судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений правильно зрозумів зміст обставин кримінального провадження, і у зв`язку із повним визнанням вини, вважав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних на досудовому розслідуванні, і що в подальшому він не матиме права оскаржити фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку. Інші учасники судового розгляду проти цього не заперечили.

Колегія суддів не вбачає порушень проведення судом судового розгляду в порядку ст.349 ч.3 КПК України, а тому вирок суду у цій частині не переглядатиметься судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 369 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у кримінальному провадженні доказами.

Однак, згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався та в порушення загальних засад призначення покарання, призначив обвинуваченому явно несправедливе та надмірно м`яке покарання, не вмотивувавши належним чином таке рішення.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість є обґрунтованими.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні та визначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд врахував характер та тяжкість вчинених злочинів, фактичні обставини справи, а також те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінеті не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом ІІ групи, на його утриманні перебуває одна неповнолітня дитина.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК України, суд першої інстанції визнав повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Однак, врахувавши вище перелічені обставини та відомості, щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд прийшов до висновку про можливість призначення йому мінімального покарання, тим самим допустив істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Відповідно до статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження вчинення ними нових злочинів.

Цих вимог закону судом першої інстанції належним чином не дотримано.

Так як при призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції не враховано, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а саме 28.04.2015 року за ст. 124 КУпАП, 15.09.2016 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, 15.09.2016 року за ч.1 ст. 126 КУпАП, 06.10.2018 року за ст. 122-4 КУпАП, 06.10.2018 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, 18.05.2023 року за ч.3 ст. 126 КУпАП, 13.07.2023 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, що свідчить про системну протиправну поведінку обвинуваченого.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що призначаючи покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 382 КК України судом не враховано, що дії обвинуваченого виразилися в умисному невиконанні рішення суду від 19.03.2025 року, що набрало законної сили, яким його визнано винним за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, полягає у невиконанні обвинуваченим заборони керування транспортними засобами.

Тобто, судом не надано належної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження, які свідчили про системну протиправну поведінку обвинуваченого, де попередньо накладене адміністративне стягнення не сприяло його виправленню та запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Поза увагою суду залишилась і усталена практика Верховного Суду, в якій неодноразово наголошувалось, що керування в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки руху. Тяжкість зумовлена ступенем суспільної небезпечності такого діяння, оскільки водій у стані алкогольного сп`яніння становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, безпосередньо для себе, і серед іншого для третіх осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання, на диспансерних обліках в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою з інвалідністю ІІ групи, на його утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання в силу ст. 66, 67 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, колегія суддів визнає, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого колегією суддів не встановлено.

З врахуванням наведеного, доводи прокурора про те, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому явно несправедливе покарання є підставними, а тому колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_8 слід призначити за ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 369 КК України більш суворіше.

На думку колегії суддів таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст. 50, 65 КК України та буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а також справедливим щодо досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, і наведені в ній доводи дають підстави для її часткового задоволення, а тому вирок суду першої інстанції, слід скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст.ст.373,374, 405, 407,409, 413, 414, 418,420,615 КПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання :

- за ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

- за ч.1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_8 у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4