Номер провадження:1-кп/521/1026/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 ,

за участю обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси обвинувальний акт який надійшов з Одеської обласної прокуратури у кримінальному провадженні за №0001345 від 20.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Саки АР Крим, проживаючий до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 25.01.2021 вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 , 70 КК України, змінений ухвалою Одеського Апеляційного суду від 28.06.2022 до 3 років позбавлення волі.;

- 03.08.2021 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 31.08.2022 визначено остаточне покарання на підставі ст.70 КК України - 3 роки 5 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Одеса, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 03.12.2021 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 307, ст. 72 ч. 5 КК України, до 6 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець м. Покровськ, Покровського району, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з вищою освітою, одружений, який має неповнолітню дитину 2019 року народження, що має інвалідність, який з 27.06.2024 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 263 КК України;

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Одеса, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 03.06.2021 року вироком Суворовського районного суду міста Одеси, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, до 3 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця м. Одеси, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 27.08.2020 вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 75 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки, змінений ухвалою Одеського Апеляційного суду від 07.07.2021 до 3 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця с. Олександрівка Одеського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючий до затримання за адресою: АДРЕСА_8 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 13.07.2023 вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 122 КК України, до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001345 від 20.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування і обчислюється з моменту обрання, тобто з 09.07.2024 до 30.07.2024 включно, із можливістю внесення застави у розмірі 60 560 гривень та у разі внесення заставі, покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень та кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України відповідно, а також наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_8 згідно зі ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто покарання, яке тягне за собою несприятливі наслідки, а тому підозрюваний, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

На даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_8 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України. Тим самим, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачений ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на вищезазначених осіб, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі під час розгляду в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

На наявність даного ризику вказує на те, що ОСОБА_8 будучи раніше не одноразово судимим за вчинення умисних злочинів та перебуваючи на обліку Пересипського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області за вироком від 13.07.2023 Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 122 КК України, до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (ч.2 ст.307 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не надано), відсутністю міцних соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Тобто, у даному випадку, враховуючи положення ст. 183 КПК України, є виправданим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_8 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК, оскільки застава має забезпечити виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

Керуючись вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи суму застави як альтернативного запобіжного заходу враховуються обставини кримінального правопорушення, його мотив та тяжкість, особа та матеріальний стан обвинуваченого, за такого суд вважає, що застава в розмірі 20 /двадцять/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень визначена ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09.07.2024 року - слід залишити без змін, на думку суду здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного та не є для нього завідомо непомірною.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строків досудового розслідування, тобто до 30.07.2024 року без визначення розміру застави.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України відповідно, а також наявність ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на обвинувачених та свідків у вказаному кримінальному провадженні, у тому числі серед засуджених ДУ «ОВК №14».

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: запобігти спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, що пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів на території ДУ «ОВК №14», у яких він обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не надано), відсутністю міцних соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Тобто, у даному випадку, враховуючи положення ст. 183 КПК України, є виправданим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_4 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК, оскільки застава має забезпечити виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

Керуючись вимогами п.3 ч.3 ст. 183 КПК України, визначаючи суму застави як альтернативного запобіжного заходу враховуються обставини кримінального правопорушення, його мотив та тяжкість, особа та матеріальний стан обвинуваченого, за такого суд вважає, що застава в розмірі 80 /вісімдесят/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, на думку суду здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного та не є для нього завідомо непомірною.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід, окрім того, обвинувачений надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт посилаючись на проблеми із здоров`ям та долучив відповідні медичні документи та довідки.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 321 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строків досудового розслідування, тобто до 30.07.2024 року, без визначення розміру застави.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 321 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: на даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_7 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, які надають викривальні покази щодо обвинуваченого, вказує на наявність ризику, що у разі продовження утримання підозрюваного у Державній установі «ОВК №14», ОСОБА_7 матиме можливість незаконно впливати на них, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_7 будучи засудженим за вчинення умисного корисливого злочину, в тому числі за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та відбуваючи покарання у ДУ «ОВК №14».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (за ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 321 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не надано), відсутністю міцних соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_7 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК, оскільки застава має забезпечити виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

Суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК, відповідно до якої застава, як альтернативний запобіжний захід визначається обов`язково в ухвалі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, не може не враховуватись така обставина, як правовий статус особи у відношенні якої застосовується запобіжний захід. Так у даному випадку, ОСОБА_7 є засудженим і відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Обвинувачується у вчиненні нового правопорушення, будучи засудженим. Таким чином, встановлені виключні обставини, які не узгоджуються з вимогами закону та які показують, що підстав для застосування застави не має, оскільки особа не має статусу звичайного громадянина, а ньому вже встановлені певні обмеження у праві на свободу.

На думку суду, застосування застави у даному випадку буде не тільки не розумною, але й помилковою дією, оскільки при такому порядку речей, може існувати думка, що при внесені застави особу можливо звільнити з-під варти, що буде прямим порушенням закону та вироку суду, яким особа засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, задля убезпечення можливості створення умов для зловживань і порушень закону, суд приймає рішення про не застосування застави у даному випадку для ОСОБА_7 , як альтернативного запобіжного заходу.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 321 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строків досудового розслідування, тобто до 30.07.2024 року.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень за ч. 2,3 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 321 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: на даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_5 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, які надають викривальні покази щодо обвинуваченого, вказує на наявність ризику, що у разі продовження утримання підозрюваного у Державній установі «ОВК №14», ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на них, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 будучи засудженим за вчинення злочину пов`язаним з незаконним обігом наркотичних засобів за ч.2 ст.307 КК України та відбуваючи покарання у ДУ «ОВК №14».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (за ч. 2,3 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 321 КК України у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не надано), відсутністю міцних соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Тобто, у даному випадку, враховуючи положення ст. 183 КПК України, є виправданим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_5 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК, оскільки застава має забезпечити виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

Суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК, відповідно до якої застава, як альтернативний запобіжний захід визначається обов`язково в ухвалі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, не може не враховуватись така обставина, як правовий статус особи у відношенні якої застосовується запобіжний захід. Так у даному випадку, ОСОБА_5 є засудженим і відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Обвинувачується у вчиненні нового правопорушення, будучи засудженим. Таким чином, встановлені виключні обставини, які не узгоджуються з вимогами закону та які показують, що підстав для застосування застави не має, оскільки особа не має статусу звичайного громадянина, а ньому вже встановлені певні обмеження у праві на свободу.

На думку суду, застосування застави у даному випадку буде не тільки не розумною, але й помилковою дією, оскільки при такому порядку речей, може існувати думка, що при внесені застави особу можливо звільнити з-під варти, що буде прямим порушенням закону та вироку суду, яким особа засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, задля убезпечення можливості створення умов для зловживань і порушень закону, суд приймає рішення про не застосування застави у даному випадку для ОСОБА_5 , як альтернативного запобіжного заходу.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 місяці, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 263 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами та, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 12 років.

01.02.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду ОСОБА_15 відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.03.2024, із можливістю внесення застави у розмірі 242 240 гривень та у разі внесення заставі, покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім необхідності переміщення в більш безпечне місце, в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_6 02.02.2024 року звільнено з-під варти, після внесення застави визначеною ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 та ч. 1 ст. 177 КПК України: спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_6 згідно зі ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто покарання, яке тягне за собою несприятливі наслідки, а тому підозрюваний, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_6 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України. Тим самим, у разі не продовження строку покладених обов`язків на підозрюваного, останній матиме можливість незаконно впливати на вищезазначених осіб, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

Встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України частково зменшились, однак на даний час продовжує існувати обґрунтована потреба у продовженні строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 , з метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 місяці, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, ст.309, ч.2,3 ст. 307, ч. 3,4 ст. 321, ч. 2 ст. 263 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами та, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 12 років.

16.04.2025 року ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.03.2024, із можливістю внесення застави у розмірі 242 240 гривень та у разі внесення заставі, покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім необхідності переміщення в більш безпечне місце, в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено з-під варти, після внесення застави визначеною ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3,5 та ч. 1 ст. 177 КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від суду. Так, ОСОБА_4 згідно зі ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, тобто покарання, яке тягне за собою несприятливі наслідки, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду;

- наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: На даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані стали відомі ОСОБА_4 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, які надають викривальні покази щодо обвинуваченого, тому перебуваючи під більш м?яким запобіжним заходом ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на них, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

- наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_4 , будучи засудженим за вчинення умисного злочину та відбуваючи покарання у ДУ «ОВК N?14», діючи всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 N?60/95-BР із подальшими змінами та доповненнями, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 N?62/95-BP із подальшими змінами та доповненнями, Закону України «Про лікарські засоби» від 04.04.1996 N?123/96-ВР із подальшими змінами та доповненнями, всупереч розділу II Переліку продуктів харчування, предметів першої необхідності, інших речей та предметів, заборонених для передавання ув?язненим і засудженим, а також для користування та зберігання при собі, який є Додатком N? 1 до Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 N? 2823/5, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, а саме: організація незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також організація незаконного збуту у місця позбавлення волі наркотичного засобу у великих розмірах та особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинені повторно, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, вчинені організованою групою; організація незаконного придбання, перевезення, зберігання з метою збуту сильнодіючого лікарського засобу у великих розмірах, а також організація збуту сильнодіючого лікарського засобу, вчинені повторно, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, вчинені організованою групою, тому останній перебуваючи під більш м?яким запобіжним заходом може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення у яких він обвинувачується, аналогічні кримінальні правопорушення та кримінальні правопорушення, за які він був раніше засуджений.

Беручи до уваги те, що вказані обставини обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час не зменшилися, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та забезпечення виконання покладених обов`язків на обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176, 179, 183, 181, 199, 314, 316, 369, 371, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 06.10.2025 року.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 05.12.2025 року.

Розмір застави визначений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 09.07.2024 року що становить 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на 01.01.2024 року 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень залишити без змін.

Застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), до сплину терміну тримання під вартою, призначення платежу обов`язково зазначати інформацію про ухвалу суду, який обрав заставу, міру запобіжного заходу, прізвище, ім`я, по-батькові обвинуваченого.

У разі внесення застави ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з-під варти звільнити.

Роз`яснити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що у разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, на нього покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання вказаних обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 06.10.2025 року.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 05.12.2025 року.

Розмір застави не визначати.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 06.10.2025 року.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 05.12.2025 року.

Розмір застави не визначати.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити строк дії встановлених відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обов`язків визначених ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.02.2024 року, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатись за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого суді, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали суду становить 2 /два/ місяці, та припиняє свою дію 06.12.2025 року.

Продовжити строк дії встановлених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків визначених ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.04.2025 року, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатись за межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого суді, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали суду становить 2 /два/ місяці, та припиняє свою дію 06.12.2025 року.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою підозрюваного, на якого покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на орган досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Одеський слідчий ізолятор»

Суддя: ОСОБА_1