Номер провадження 1-кп/175/1528/25
УХВАЛА

іменем України

02 жовтня 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000462 від 22.06.2025, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Бровари, громадянин України, військовослужбовець за контрактом ВЧ НОМЕР_1 , солдат, середня освіта, не одружний, має на утриманні малолітню дитину, проживає АДРЕСА_1 , раніше несудимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, посилаючись на те, що строк спливає, а ризики, які виправдовують утримання обвинуваченого під домашнім арештом нікуди не зникли, є реальними та дійсними.

Обвинувачений не заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Обвинувачений не заперечував проти розгляду питання продовження запобіжного заходу за відсутності захисника.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд погоджується, що є достатні підстави вважати наявним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні злочину, який йому інкримінується.

Також, суд бере до уваги, що перебуваючи на волі і, маючи змогу вільно пересуватися, обвинувачений зможе здійснити спробу впливу різними методами та шляхами на свідків, шляхом спонукання їх до зміни наданих ними небажаних для обвинуваченого показань щодо механізму ДТП, що вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд вважає наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про наявність якого свідчить те, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може здійснювати вплив на потерпілого та свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відтак встановлено, що ризики, наявні на момент обрання запобіжного заходу не зменшились і залишаються реальними.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про необхідність запобігти ризикам та продовжити запобіжний захід.

При вирішенні питання щодо продовження обраного виду запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його вік та стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, та ризик повторення протиправної поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж домашній арешт, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

У зв`язку з цим, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, поклавши на обвинуваченого ряд обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 197, 314-316, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 на строк два місяці, тобто до 02.12.2025 включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України наступні обов`язки:

- не відлучатися з села Малинівка Коростенського району без дозволу суду або прокурора, окрім випадків необхідності укриття під час повітряної тривоги та необхідності звернення за медичною допомогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1