Справа № 395/2096/25
Провадження № 1-кп/395/88/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2025 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Новомиргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000421 від 25.09.2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Турія Новомиргородського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, раніше не судимої, що має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2025 року приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента № 478/2025 від 14 липня 2025 року продовжено строком на 90 діб, перебувала за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та спільним знайомим ОСОБА_7 , де разом вживали алкогольні напої на подвір`ї зазначеного домоволодіння. Через деякий час потерпілий ОСОБА_7 пішов до будинку за вказаною адресою та ліг відпочивати, залишивши на столі у подвір`ї свій мобільний телефон марки «Redmi». Через деякий час ОСОБА_7 прокинувся та пішов додому.

В подальшому, 29 серпня 2025 року приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 вийшовши на вулицю побачила на столі у подвір`ї будинку мобільний телефон марки «Redmі», який належить ОСОБА_7 та в цей момент у неї раптово виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, впевнившись, що ОСОБА_7 пішов додому та не спостерігає за її діями, перебуваючи на подвір`ї будинку, шляхом вільного доступу таємно викрала зі столу мобільний телефон марки «Redmі» 10С 4/64, синього кольору, який належить ОСОБА_7 , вартістю 3312,50 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 викрадене майно обернула на свою користь та розпорядилася ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3312,50 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України.

29 серпня 2025 року близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , оглядаючи викрадений напередодні мобільний телефон марки «Redmі» 10С 4/64, синього кольору, який належить ОСОБА_7 , у чохлі помітила банківську картку «Золота для виплат» АТ КБ «ПриватБанк», яка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу та у неї раптово виник злочинний намір на її викрадення.

Після чого, ОСОБА_4 , умисно, таємно викрала банківську картку, «Золота для виплат», видану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_7 , яка відповідно до ст. 1 закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1 п. 15.2, ст. 15 закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також згідно примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, підтверджує та посвідчує певні факти, що здатні спричинити наслідки правового характеру, видані повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

ОСОБА_4 незаконно заволоділа офіційним документом потерпілого ОСОБА_7 та позбавила останнього можливості використовувати зазначену картку за призначенням та викраденим офіційним документом на ім`я ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила викрадення офіційного документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 27.10.2025 року між прокурором Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , остання беззастережно визнала себе винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання у виді позбавлення волі з урахуванням ст.70 КК України строком на 5 (п`ять) років; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 необхідно звільнити з випробуванням з встановленням їй іспитового строку.

За умовами угоди обвинувачена ОСОБА_4 засвідчила, що визнає неправомірність вчинення своїх дій і вину у вчиненні кримінальних правопорушень. Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, відносяться до кримінального проступку, тяжкого злочину, протиправними діями обвинуваченої шкода заподіяна державі та правам потерпілого ОСОБА_7 . Потерпілий надав згоду прокурору на укладення угоди. Прокурор у судовому засіданні наполягав на укладенні угоди про визнання винуватості, обвинувачена та її захисник також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч.4,6 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, обвинувачений в повному обсязі визнав свою винуватість, що підтверджено ним в судовому засіданні та погодився на призначення узгодженого покарання.

Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Клопотань щодо запобіжного заходу по відношенню до ОСОБА_4 до суду не надійшло.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 468-469, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.10.2025 року між прокурором Новомиргородського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.4, 357 ч.1 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити з випробуванням з встановленням їй іспитового строку на 1 (один) рік, зобов`язавши її у відповідності до ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Кропивницького апеляційного суду через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1