Номер провадження 1-кс/754/3761/25
У Х В А Л А

Іменем України

21 листопада 2025 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0003150 від 17 листопада 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ :

20 листопада 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003150 від 17 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, а саме арешт нежитлового будинку, загальною площею 181, 7 кв.м., розташованого за адресою: м.Київ, вул. Полуботка Павла Гетьмана, 54-В , з забороною його відчуження, розпорядження та користування ним.

Згідно клопотання прокурора, 17 листопада 2025 року на спец-лінію «102» надійшло повідомлення з приводу здійснення незаконної діяльності з організації та проведення азартних ігор за адресою: м.Київ, вул. Полуботка Павла Гетьмана, 54-В. Виїздом слідчо-оперативної групи Деснянського УП ГУНП у м. Києві вказана інформація підтвердилась.

17 листопада 2025 у період часу з 16:38 год. до 18:32 год. у відповідності до положень ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук у нежитловому будинку за адресою: м.Київ, вул. Полуботка Павла Гетьмана, 54-В , під час якого виявлено та вилучено комп`ютерну техніку (монітори, системні блоки, клавіатури, мишки), грошові кошти, принтер.

Постановою старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 18 листопада 2025 року вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, 18 листопада 2025 року постановою старшого слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Полуботка Павла Гетьмана, 54-В визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження майна, відчуження об`єктів нерухомого майна, нежитловий будинок, загальною площею 181.7 кв.м. за адресою: м.Київ, вулиця Полуботка Павла Гетьмана, 54-В , належать: ТОВ «ГРАНТОС» ().

Прокурор зазначає у клопотанні, що виникла необхідність у накладенні арешту на нежитловий будинок за адресою: м. Київ, вул. Полуботка Павла Гетьмана, 54-В, оскільки воно фактично використовувалось як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а тому з метою його збереження як речового доказу просить накласти на нього арешт.

Клопотання розглянуто на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення власника майна.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених в ньому.

Слідчий суддя вислухавши прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003150 від 17 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Постановою ст.слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_4 від 18 листопада 2025 року нежитловий будинок, розташований за адресою: м. Київ, вул. Полуботка Павла Гетьмана, 54-В , у вказаному кримінальному провадженні визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор звертаючись до суду із клопотанням про арешт нежитлового будинку зазначив, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речового доказу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя в даному випадку приходить до висновку, що прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного нежитлового будинку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що може бути виконане завдання для виконання якого прокурор звертається із клопотанням про арешт майна, враховуючи обставини викладені у клопотанні.

Клопотання прокурора має формальний характер, не обґрунтоване. В клопотанні та додатках до нього не наведено правових підстав для накладення арешту на зазначений у клопотанні нежитловий будинок.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

При цьому слідчий суддя приймає до уваги той факт, що в ході проведення обшуку у вказаному у клопотанні нежитловому будинку було вилучено всю комп`ютерну техніку, яка використовувалась під час здійснення незаконної діяльності.

Ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, прокурором ні в судовому засіданні, ні в клопотанні не доведено. Крім того, прокурором не доведено необхідності арешту нежитлового будинку.

Враховуючи вище викладене, клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372, 309 КПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за №0003150 від 17 листопада 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя -