Справа № 675/1463/25
Провадження № 1-кп/675/149/2025
У Х В А Л А

"16" жовтня 2025 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000905 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в :

На розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває кримінальне провадження № 0000905 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про повернення обвинувального акта прокурору, зазначивши, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України у зв`язку з неналежним викладенням у вказаному документі суб`єктивної та об`єктивної сторін інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, допущенням під час проведення досудового розслідування порушень вимог КПК України, можливим порушенням підслідності та підсудності даного кримінального провадження, невірним зазначенням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, розкриттям сутності доказів стороною обвинувачення до початку судового розгляду, неконкретністю сформульованого в обвинувальному акті обвинувачення.

Обвинувачена ОСОБА_4 клопотання підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення вказаного клопотання заперечив із підстав відповідності обвинувального акта щодо ОСОБА_4 вимогам КПК України.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши зміст обвинувального акта, суд приходить до наступних висновків.

Інститут повернення обвинувального акта є механізмом забезпечення належної правової процедури, яка унеможливлює судовий розгляд матеріалів кримінальних проваджень, що не відповідають вимогам КПК України.

Пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На стадії підготовчого судового засідання суд має встановити, чи відповідає по формі обвинувальний акт вимогам ст. 291 КПК України та чи не містить він положень, суперечливих за змістом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

У свою чергу, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Оскільки порушене питання про невідповідність обвинувального акта вимогам закону, суд досліджує дотримання стороною обвинувачення формальних і змістовних вимог до цього процесуального рішення, наявності в ньому таких недоліків, які можуть перешкодити суду проводити судовий розгляд, а не формальної невідповідності обвинувального акта вимогам закону.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством встановлений перелік відомостей, які обов`язково повинен містити обвинувальний акт. Цей перелік є вичерпним та широкому тлумаченню не підлягає.

Так, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено необхідність зазначення викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається із обвинувального акта, останній містить виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення, зокрема, час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченій, наскільки вони відомі органу досудового розслідування та прокурору, а тому суд не може погодитися з твердженням сторони захисту про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті зазначено, що недостовірні відомості, подані ОСОБА_4 у щорічних деклараціях за 2022 та 2023 роки, відрізняються від достовірних на суму понад 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (тобто в межах від 750 до 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідно до ч. 1 ст. 366-2 КК України). Зазначення вказаних обрахунків в обвинувальному акті в більшій мірі аргументувало би висновки сторони обвинувачення, однак їх відсутність не робить такі висновки неправильними.

Також у обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 подала відповідні щорічні декларації у невстановленому місці та з невстановленої IP-адреси.

Суд наголошує, що позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати фактичні обставини, встановлені стороною обвинувачення, тому виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор.

Отже, під час розгляду зазначеного клопотання суд не надає оцінку обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а вирішує виключно питання щодо можливості або неможливості судового розгляду кримінального провадження, надає оцінку формі обвинувального акта.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є предметом дослідження під час судового розгляду кримінального провадження по суті. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються в обвинувальному акті, належить до повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість співставити фактичну складову обвинувачення із його юридичною формулою.

Доводи захисника щодо наявних в обвинувальному акті суперечностей, незазначення мотиву вчинення кримінальних правопорушень, невірного зазначення обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, відсутності належного формулювання обвинувачення та викладення обставин відповідно до ст. 91 КПК України не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору. Вони входять до предмету доказування, з огляду на що оцінку їм буде надано виключно під час судового розгляду кримінального провадження та ухвалення судового рішення по суті.

Суд не аналізує питання допущених, на думку сторони захисту, порушень під час проведення досудового розслідування, оскільки КПК України передбачає інший механізм оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Оцінка вказаних у клопотанні доводів із позиції належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні може бути здійснена судом лише під час судового розгляду.

Доводи сторони захисту щодо недоліків реєстру матеріалів досудового розслідування як підстави для повернення обвинувального акта з огляду на відсутність у ньому відомостей про рішення прокурора щодо об`єднання кримінальних проваджень судом не можуть бути визнанні обґрунтованими з огляду на відсутність у суду матеріалів кримінального провадження та можливості перевірити зазначені захисником відомості.

Окрім цього, як вбачається із найменування та змісту ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування не є складовою частиною обвинувального акта, як стверджує захисник, а є окремим документом, що долучається до обвинувального акта, тобто додатком до обвинувального акта. Разом з тим, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору є невідповідність вимогам КПК України саме обвинувального акта, а не інших документів, що додаються до нього.

Щодо питання підсудності даного кримінального провадження, то згідно з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України встановлення непідсудності кримінального провадження є підставою для направлення обвинувального акта до відповідного суду для визначення підсудності, а не для його повернення прокурору.

За таких обставин, вказані у клопотанні доводи сторони захисту не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Тому суд приходить до висновку, що зазначене клопотання до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 110, 291, 314, 315, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В и в :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1