ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2654/25 Номер провадження 11-кп/814/1936/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000152 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2025 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, з професійно-технічною освітою, одруженому, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

04.08.2022 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 286-1 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами 7 років,

обвинуваченому за ч.4 ст. 189 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 24.01.2026 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується за ч.4 ст. 189 КК України, в тому, що він будучи неодноразово засудженим та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в умовах ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)», розташованої за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с.Божківське, вул. Миру, 4, в кінці січня 2025 року, знаходячись на території зазначеної установи виконання покарань, а попередньою змовою групою осіб з відомим йому ОСОБА_7 , з яким разом відбували покарання в установі до 15 січня 2025 року, та якого переведено для подальшого відбування покарання до ДУ «Кагарлицька ВК №115», під приводом повернення неіснуючого боргу загальною сумою 27000 гривень, який начебто виник внаслідок діяльності потерпілого ОСОБА_8 , який разом з ними відбував покарання, пов`язаної з програшем останнім грошових коштів на спортивних ставках футбольних матчів різних клубів, через Інтернет мережу, висловили вимогу ОСОБА_8 передати їм грошові кошти у вказаній сумі, погрожуючи застосуванням фізичного впливу та нанесенням тілесних ушкоджень у разі відмови.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду засуджений подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду переглянути.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що зазначені прокурором ризики не доводяться матеріалами провадження, не підтверджені доказами.

Вважає, що для потерпілого жодного ризику не має, оскільки він надав свої показання та зазначав, що немає претензій до нього. Впливати на свідків він не може, так як вони звільнені умовно-достроково. Вважає, що прокурором його вину не доведено.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Оскільки учасники провадження не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, відповідно до положень ч.4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження №0000152 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.4 ст. 189 КК України. В судовому засіданні 26 листопада 2025 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.01.2026 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення судом перевірялася під час обрання та продовження запобіжного заходу. 16.06.2025 було складено обвинувальний акт, який направлено до суду та справа розглядається судом першої інстанції. Тому, кваліфікація дій та всі доводи щодо наявності або відсутності вини обвинуваченого, чи його причетність до злочину мають вирішуватися судом під час судового провадження. На даному етапі судового розгляду суди позбавлені можливості вирішувати ці питання до розгляду справи по суті.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, всупереч доводам обвинуваченого, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 , а саме тяжкого злочину, за який передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинений під час відбування покарання за попереднім вироком, що вказує на суспільну небезпечність обвинуваченого, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершений, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати, обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні та його поведінку в установі відбування покарання.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів обвинуваченого, про те, що потерпілий допитаний, необхідно зазначити, що суд вправі до ухвалення остаточного рішення у справі додатково викликати потерпілих чи свідків для надання показань, повторно досліджувати докази, з метою об`єктивного встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2025 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4