ПОДІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ПОЛТАВИ
Справа № 553/3232/22
Провадження № 1-кп/553/187/2026
У Х В А Л А

Іменем України

06.01.2026м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Полтаві матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000673 від 13.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. ч. 1, 3 ст. 321 КК України, -

УСТАНОВИВ:

10.08.2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000673 від 13.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. ч. 1, 3 ст. 321 КК України, надійшов до суду для розгляду по суті.

10.08.2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю - ОСОБА_6 .

Справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_6 , по суті не розглянута.

На підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 17.11.2025 року № 2463/1дп/15-25 суддю ОСОБА_6 тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.

Розпорядженням керівника апарату суду № 287 від 19.11.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено головуючого суддю - ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 19.11.2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Від Слобідської окружної прокуратури надійшло клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечували.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши думку сторін прийшов до висновку, що клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлений раніше ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі не зменшився та продовжує існувати з високою ймовірністю.

З огляду на ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.

Проте, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив ряд корисливих кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, яке створює в очах громадян та суспільства вцілому, негативне враження безладдя, безкарності та з метою забезпечення дієвості роботи правоохоронних органів в боротьбі зі злочинністю, що вказує про доцільність продовження стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту на їх користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою з урахуванням його стану здоров`я чи неможливість отримання медичної допомоги в місцях позбавлення волі.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з цим, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України вважає за необхідне врахувати ухвалу Ленінського районного суду міста Полтави від 15.06.2022 року (справа № 553/1587/22, провадження № 1-кс/553/443/2022), якою визначено розмір застави, достатній для виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, що може стати вагомим стримуючим фактором, який забезпечуватиме належну процесуальну поведінку останнього.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності з нормою ч. 4 ст. 182 КПК України з урахуванням конкретних обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, задля забезпечення достатньою мірою гарантувати виконання ним покладених на нього обов`язків, суд визнає доцільним заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу обвинуваченого, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 314-316, 331, 336, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою - продовжити, з утриманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, починаючи з 06.01.2026 року по 06.03.2026 року, з розміром застави, що визначений відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Полтави від 15.06.2022 року (справа № 553/1587/22, провадження № 1-кс/553/443/2022) в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 99240,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії, на депозитний рахунок за наступними реквізитами: ТУ ДСА України в Полтавській області, , р/р UA 0015950, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти у разі внесення застави у сумі 99240,00 грн. у національній грошовій одиниці.

У разі невнесення застави у визначеному розмірі обвинувачений залишається під вартою на раніше встановлений судом термін.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій він утримувався.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, в якій утримується обвинувачений, негайно виносить розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти, про що повідомляє суд.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі внесення застави на нього покладаються наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

3) утримуватися від спілкування зі свідками.

У разі невиконання (порушення) покладених на обвинуваченого обов`язків застава звертається в дохід держави.

Зобов`язати уповноважену службову особу установи, в якій утримувався обвинувачений, що у разі внесення застави при звільненні обвинуваченого роз`яснити йому права та обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликами, а також наслідки невиконання даних обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Суддя Подільського районного суду міста ПолтавиОСОБА_1