Справа № 932/6/26
Провадження №1-кс/932/166/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання старшого слідчого-криміналіста Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0039321 від 21.10.2025 року за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Терса, Гуляйпільського району, Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом, ТВО командира інженерно саперного взводу військової частини А0536, у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання, відповідно до якого сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі 1201 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0039321 від 21 жовтня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 410, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 грудня 2025 року наказом № 345 командира військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду головного сержанта командира 1 інженерно-саперного відділення інженерно саперного взводу батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Являючись військовослужбовцем ЗС України, ОСОБА_6 обізнаний із діючим законодавством України щодо заборони носіння, придбання та збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, направленим на носіння, придбання та збут бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 08.11.2025, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела без передбаченого законом дозволу придбав комплекс ПЗРК FIM-92 Stinger, що складається з зенітної керованої ракети (SAM) в транспортно-пусковому контейнері (ПТК), який не має слідів втручання в конструкцію, відноситься до категорії бойових припасів.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив носіння бойових припасів, вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на носіння, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, 08.11.2025, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_6 знаходячись на автобусному майданчику, що розташований за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Центральна, буд. 47, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення законодавства України у сфері дії дозвільної системи, за квадрокоптер DJI Mavic 3 Termal, збув ОСОБА_8 , без передбаченого законом дозволу бойовий припас, а саме комплекс ПЗРК FIM-92 Stinger, що складається з зенітної керованої ракети (SAM) в транспортно-пусковому контейнері (ПТК), який не має слідів втручання в конструкцію.

За викладених обставин, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, придбання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свою злочинну протиправну діяльність, будучи зарахованим до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та перебуваючи на посаді головного сержанта - командира інженерно саперного взводу військової частини НОМЕР_1 від 08 серпня 2025 року наказом № 226 командира військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 11,16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Являючись військовослужбовцем ЗС України, ОСОБА_6 обізнаний із діючим законодавством України щодо заборони носіння, придбання та збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи із прямим умислом, направленим на носіння, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та реалізуючи його, у невстановлений органами досудового розслідування час, але не пізніше 06.01.2026, знаходячись у невстановленому органами досудового розслідування місці, з невстановленого органами досудового розслідування джерела без передбаченого законом дозволу придбав кулемет Калашникова, калібру 7,62 мм., який являються вогнепальною зброєю та кулемет «Browning», калібру 12,7 мм.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на носіння, придбання та збут вогнепальної без передбаченого законом дозволу, 07.01.2026 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_6 знаходячись на автобусному майданчику, що розташований за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, вул. Центральна, буд. 47, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у порушення законодавства України у сфері дії дозвільної системи, за 175 тисяч гривень, збув ОСОБА_8 без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю, а саме: кулемет Калашникова, калібру 7,62 мм.

За викладених обставин, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, придбання та збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, вчинене повторно.

07.01.2026 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

08.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду від 08.11.2025, показаннями свідків, протоколом огляду від 07.01.2026, протоколом огляду та врученням предметів від 08.11.2025, протоколами обшуків від 15.05.2025, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 07.01.2026, протоколом огляду від 07.01.2026, висновком судової вибухово-технічної експертизи від. 28.11.2025 та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яким останньому повідомлено про підозру.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КК України.

Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 за наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, особливу тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , матеріальне становище та соціальні зв`язки останнього, у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що лише обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали доводи клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання.

Крім того, захисником було заявлено клопотання про передачу на поруки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підозрюваного ОСОБА_6 .

Вислухавши сторону обвинувачення, сторону захисту та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську за процесуального керівництва Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0039321 від 21.10.2025 року за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя враховує, що матеріалами кримінального провадження повністю підтверджується бачення можливості того, що ОСОБА_6 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення.

Так, підозра обґрунтовується наступними доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, протоколом огляду від 08.11.2025 року, показаннями свідків, протоколом огляду від 07.01.2026 року, протоколом огляду та врученням предметів від 08.11.2025 року, протоколами обшуків від 15.05.2025 року, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 07.01.2026 року, протоколом огляду від 07.01.2026 року, висновком судової вибухово-технічної експертизи від. 28.11.2025 року та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що слідством зібрано достатньо доказів, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_6 .

З урахуванням цих доказів, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України.

Критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слідчий суддя вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до семи років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, чим перешкоджатиме виконанню процесуальних дій та рішень в розумні строки.

Крім цього, ОСОБА_6 є мешканцем іншої області, що вказує на існування обґрунтованих підстав та можливості там переховуватись, що в сукупності свідчить про доведеність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від суду.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки сама по собі тяжкість покарання за даний злочин може свідчити про наявність ризику ухилення (переховування) підозрюваного від слідства та / або суду.

З приводу ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що в клопотанні зазначені ризики перелічені шаблонно, слідчому судді не зрозуміло які саме речі, документи може знищити ОСОБА_6 , а також на яких саме свідків, експертів, спеціалістів останній може впливати та яким чином може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Отже, стороною обвинувачення доведено як обґрунтованість підозри, так і наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Щодо наявність ризиків передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України стороною обвинувачення не доведено.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ч. 4 ст. 194 КПК України унормовано, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5, ч. 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Приймаючи до уваги наведені норми КПК України, а також враховуючи особу підозрюваного, який дійсно має постійне місце проживання, згідно наданого суду для ознайомлення оригіналу пенсійного посвідчення, є собою з інвалідністю 3 групи загальне захворювання, раніше не судимий, слідчий суддя приходить до висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним відповідних процесуальних обов`язків, мінімізації ризиків, можливо без застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За таких обставин є доцільним відмовити в застосуванні вказаного запобіжного заходу та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до практики ЄСПЛ в рішенні ЄСПЛ за скаргою № 38717/04 від «14» жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, «…на момент взяття заявника під варту він не мав судимості та мав постійне місце проживання, де, як підтвердили місцеві органи влади, він мав добре налагоджені соціальні зв`язки.

Як вбачається з відповідних постанов суду, жоден із цих факторів не брався до уваги національними судами при ухваленні ними рішення про взяття заявника під варту. Крім того, здійснюючи оцінку особистості заявника, національні суди вирішили посилатися виключно на негативні характеристики та не враховували позитивні».

В силу ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено лише того факту, що застосування інших запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання є також достатньо суворим запобіжним заходом.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особисте зобов`язання, а також покласти на підозрюваного обов`язки, визначені ст. 194 КПК України.

Поряд з цим, суд вважає, що в задоволенні клопотання захисника про передачу на поруки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підозрюваного ОСОБА_6 слід відмовити, оскільки, слідчий суддя не знаходить підстав для застосування такого запобіжного заходу та вважає його необґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 2, 7-9, 131, 132, 176-178, 181, 186, 193, 194-196, 202, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені клопотання старшого слідчого-криміналіста Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську ОСОБА_4 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовити в задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про передачу на поруки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження; не відлучатися із населеного пункту постійної або тимчасової дислокації військової частини, де проходить військову службу підозрюваний, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання або місця проходження служби

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії ухвали слідчого судді в частині покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 08 березня 2026 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого-криміналіста Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську ОСОБА_4 .

Дана ухвала діє до 08 березня 2026 року включно.

Вручити копію цієї ухвали учасникам негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1