Справа № 203/7033/25
Провадження №1-кп/0203/2324/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року місто Дніпро

Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (ЄРДР №0000755 від 06.06.2023) за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця місто Маріуполь Донецької області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти 1 навчального батальйону, військової частини НОМЕР_1 , розлученого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та, проходячи її на посаді курсанта 2 навчального взводу 3 навчальної роти 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, 2 травня 2023 року у невстановлений час, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_3 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), де знаходився на стаціонарному лікуванні, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 чи до військової частини НОМЕР_2 не приймав, про своє місцезнаходження до органу військового чи цивільного управління не заявляв, та був незаконно відсутній на військовій службі до 10 год. 45 хв. 25 серпня 2025 року, коли його було затримано працівниками правоохоронного органу (Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (з дислокацією у місті Дніпрі) за адресою: м. Дніпро, Центральний район), внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , під час проходження служби потрапив у шпиталь, де перебував на лікуванні протягом орієнтовно 4 днів. Лікування не закінчив, у зв`язку з непорозуміннями з керівництвом він покинув лікарню. Дозволу чи наказу покинути госпіталь не мав, думав, що встигне повернутися. Поїхав до Запоріжжя, в 2023-2024 роках працював різноробочим, в 2025 його затримали. В шпиталі 4615 в Дніпрі проходив повторну ВЛК. Бажає продовжити військову службу, також хоче підлікуватися, зробити операцію, але не може знайти відношення, частини 2256, 7018 відмовили.

Окрім показань самого обвинуваченого, його вина у вчиненні інкримінованого злочину, повністю підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових доказів, а саме:

-повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 від 17.05.2023 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення (а.с.6-8);

-рапортом від 03.05.2023 з виписним епікризом №1466, згідно з яким ОСОБА_7 02.05.2023 виписаний з терапевтичного відділення військової частини НОМЕР_2 за порушення госпітального режиму: самовільне залишення території військової частини (а.с.9);

-наказом т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 № 279 від 03.05.2023 про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення лікувального закладу та неприбуття до військової частини НОМЕР_1 стосовно солдата ОСОБА_8 (а.с.11-12);

-доповіддю т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини військовослужбовцем ОСОБА_7 (а.с.13);

-картою соціально-демографічного вивчення військовослужбовця ОСОБА_7 від 14.04.2023 (а.с.14)

-картою професійно-психологічного відбору кандидата ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.04.2023 з формуляром, згідно з якими ОСОБА_7 визнано придатним та рекомендований для прийняття на військову службу (а.с. 15-16);

-формуляром засвідчення згоди кандидата на військову службу щодо виконання ним заходів професійно-психологічного відбору від 12.04.2023, відповідно до якого ОСОБА_7 рекомендований психологом для проходження військової служби за мобілізацією (а.с.16);

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 132 від 03.05.2023, яким військовослужбовець за призовом по мобілізації солдат ОСОБА_7 вважається таким, що 02.05.2023 був виписаний з лікувального закладу за порушення госпітального режиму (самовільне залишення військової частини НОМЕР_2 ) (а.с.17);

-актом службового розслідування, проведеного заступником командира 3 навчальної роти з морально-психологічного забезпечення 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 в період з 03.05.2022 по 16.05.2022 за фактом самовільного залишення лікувального закладу - військового шпиталю (військова частина НОМЕР_2 ) солдатом ОСОБА_7 та неприбуття до військової частини НОМЕР_1 , вчинене в умовах воєнного стану (а.с.20-26);

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.05.2023 № 158, відповідно до якого, за результатами службового розслідування солдата ОСОБА_7 притягнено до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» та постановлено підготувати повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (а.с.27-29);

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2025 №110 про зарахування до списків особового складу та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_7 курсантом навчального взводу навчальної роти 1 навчального батальйону, призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32);

-довідкою №1379 військово-лікарської комісії від 12.04.2024 про придатність ОСОБА_7 до військової служби (а.с.34).

Суд, аналізуючи вищезазначені докази, вважає, що вони є належними, допустимими та достовірними, взаємопов`язаними, такими, що узгоджуються між собою, підтверджують фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження, а їх сукупність є достатньою для висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, доведена під час судового розгляду поза розумним сумнівом.

Дослідив зазначені вище докази та оцінив їх у сукупності, суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, є військовослужбовцем, за місцем несення військової служби характеризується негативно, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово оглянутий лікарем наркологом внаслідок вживання алкоголю.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, що ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_7 своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності понести кримінальну відповідальність.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Також суд зазначає, що ст. ст. 69,75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, виключають можливість призначення більш м`якого покарання та звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевикладені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також конкретні обставини кримінального провадження, позицію учасників, суд вважає, що ОСОБА_7 можливо призначити мінімальний строк покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України.

На переконання суду, саме таке покарання відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між інтересами суспільства, що захищаються та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 затриманий 25.08.2025 о 10.45 год. на підставі ст. 208 КПК України (а.с.41-45). Ухвалою слідчого судді від 27.08.2025 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Оскільки обвинуваченому обирається покарання у виді позбавлення волі, підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає і вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його на гауптвахті.

Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 373, 374, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з часу набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 25 серпня 2025 року до набрання вироком суду законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1