Провадження № 1-кп/161/1182/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 31 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000143 від 08.06.2025 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, ветерана війни та учасника бойових дій, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №342/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_7 , 18 травня 2022 року призваний на військову службу по мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 22 липня 2024 року №147-РС - старший солдат ОСОБА_7 призначений на посаду оператора роти вогневої підтримки 3 парашутно-десантного батальйону, ВОС - 216543Д, та вважається таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов?язків.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов?язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, старший солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 07 червня 2025 року, приблизно о 18 год. 35 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на території господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи кримінальну протиправність своїх дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, під час конфлікту, що виник на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілій ОСОБА_5 близько п`яти ударів кулаком правої руки в ліву ділянку голови, чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синця в завушній ділянці голови зліва та синця в скроневій ділянці голови зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується в заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 визнав повністю. Не оспорюючи фактичних обставин, суду надав показання про те, що 07 червня 2025 року, приблизно о 18 год. 35 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , під час конфлікту, наніс потерпілій ОСОБА_5 близько п?яти ударів кулаком правої руки в ліву ділянку голови. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо не карати. У потерпілої попросив вибачення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просила суворо не карати обвинуваченого, оскільки останній щиро розкаявся, є ветераном війни та учасником бойових дій, тому просила призначити мінімальне покарання у виді штрафу.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні також просила не позбавляти обвинуваченого позбавлення волі.

Прокурор у дебатах просив суд застосувати до обвинуваченого покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Отже, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всіх обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, суд переконався, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та вважає можливим обмежити обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують його особу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 скоїв кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд відносить щире каяття.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.

Поряд з цим, призначаючи покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше згідно статті 89 КК України не судимий, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, є ветераном війни та учасником бойових дій, вчинене ним кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, потерпіла не наполягала на призначенні суворого покарання. Обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, проте, з 28.02.2025 по 04.03.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у психіатричному відділенні КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю», також у 2020 році перебував на стаціонарному лікуванні у Центрі терапії залежностей КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м.Луцька» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , після поранення знаходиться під медичним наглядом в медичній роті в/ч НОМЕР_1 з 05.11.2022 року та періодично проходить стаціонарне лікування, характеризується посередньо, не дисциплінований, вживав спиртні напої, в період з 15.05.2024 по 26.06.2024 самовільно залишив розташування військової частини в пункті постійної дислокації та був відсутній на службі без поважних причин.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення, перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Речові докази та витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 349, 368, 370, 374, 395, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений з урахуванням обмежень, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1