Справа № 297/351/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Берегово судове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 18.10.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, із середньою освітою, раніше не судимого, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307, ч.2 ст.310 КК України,

встановив:

Стороною обвинувачення вмінено ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії, в невстановлений слідством день та час, за попередньою змовою разом з невстановленими на даний час особами неподалік с. Великі Береги, Берегівського району, на земельній ділянці в лісовому масиві Кідьошського лісництва ДП «Берегівське лісове господарство», посіяв не менше 117 зерен коноплі в пластикові горщики, які в подальшому, умисно, незаконно, з метою вирощування наркотиковмісних рослин конопель посадив у відкритий ґрунт.

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, з невстановленого слідством дня до 18 жовтня 2021 року виконував роботи по догляду за сходами рослин конопель з метою доведення їх до стадії дозрівання, зокрема, виривав бур`яни та обкопував вказані рослини, чим самим підпушував ґрунт між вказаними рослинами та поливав їх водою, в результаті чого з вищевказаного насіння незаконно виростив не менше 117 корнестебел конопель.

18 жовтня 2021 року в період часу з 16 години 02 хвилин по 17 годин 43 хвилин під час проведення огляду неподалік с. Великі Береги Берегівського району в лісовому масиві Кідьошського лісництва, працівниками поліції у присутності ОСОБА_5 виявлено та вилучено 117 корнестебел рослин коноплі, які згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/8923-НЗПРАП від 12.11.2021 є рослинами коноплі.

Крім того, ОСОБА_5 доводячи свій злочинний умисел до кінця, на початку жовтня 2021 року, в невстановлений слідством день та час, діючи умисно, за попередньою змовою разом з невстановленими на даний час особами, з метою виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, відірвав листя з корнестебел вирощеної ним на земельній ділянці в лісовому масиві Кідьошського лісництва коноплі, з якого відокремив листя і суцвіття та шляхом подальшого їх подрібнення руками та господарським ножицями, незаконно, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який, поскладав у 13 поліетиленових білих мішках та незаконно зберігав з метою збуту в лісовому масиві до їх вилучення 18.10.2021 працівниками поліції.

Так, 18.10.2021 в період часу з 16 години 02 хвилин по 17 годин 43 хвилин під час проведення огляду неподалік с. Великі Береги Берегівського району в лісовому масиві Кідьошського лісництва, працівниками поліції в присутності ОСОБА_5 виявлено та вилучено 13 поліетиленових мішків, всередині яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору із специфічним запахом, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/8924-НЗПРАП від 10.11.2021 відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений канабісом, маса якого становить 33 681,55 г, що згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» відноситься до особливо великих розмірів.

Крім того, ОСОБА_5 , на початку жовтня 2021 року, в невстановлений слідством день та час, діючи умисно, за попередньою змовою разом з невстановленими на даний час особами, з метою виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, відірвав листя з корнестебел вирощеної ним на земельній ділянці в лісовому масиві Кідьошського лісництва коноплі, з якого відокремив листя і суцвіття та шляхом подальшого їх подрібнення руками та господарським ножицями, незаконно, виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який переніс на горище будинку у АДРЕСА_1 за місцем власного проживання та розвісив для подальшого висушування.

Так, 18.10.2021 в період часу з 16 години 53 хвилин по 19 годину 30 хвилин під час проведення обшуку у АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору із специфічним запахом, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/8925-НЗПРАП від 09.11.2021 відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонений канабісом, маса якого становить 7828,36 г., що згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» відноситься до особливо великих розмірів.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 310 та ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, заперечив обставини викладені в обвинувальному акті та повністю підтримав позицію свого захисника який просив його виправдати.

Вислухавши позицію всіх учасників судового провадження, давши оцінку доказав наданим стороною обвинувачення та перевіривши доводи сторін, суд приходить до мотивованого висновку, що наявність кримінально караного діяння, в діях обвинуваченого ОСОБА_5 в цілому є прокурором обґрунтовано доведеною.

Разом з тим, суд вважає, що встановлені в ході судового розгляду кримінального провадження неточності допущені під час досудового розслідування, на які звертав увагу суду захисник, не є істотним порушенням прав та свобод людини, та такими, що є підставою для визнання їх відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими доказами.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Правова позиція сторони обвинувачена яка відображена в обвинувальному акті, з огляду на який прокурор зазначив, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині, як зважаючи на окремі докази, так і в їх сукупності дають підстави визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310 КК України, за кваліфікуючими з ознаками незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, вчинений за попередньою змовою групою осіб з метою збуту (Перший епізод) та за ч.3 ст.307 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту наркотичних засобі, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 310 КК України, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах (Другий епізод).

Допитана у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнала свою вину частково. Він заперечив вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України. Натомість визнав себе винним у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, для власного вживання щиро розкаявся у вчиненому. Зі слів обвинуваченого, усі наркотичні засоби, які були виявлені у нього, він придбав особисто виключно для власного споживання, оскільки за його словами, наркотики він почав вживати перебуваючи за кордоном, спочатку епізодично, а згодом разом з друзями які його і навчили вживати щоденно. Вживав тільки шляхом викурювання. Пояснив, що він ніколи не займався збутом, не робила «закладок», не мав контактів із третіми особами з метою розповсюдження наркотичних засобів, грошової вигоди не отримував.

Сторона захисту наполягала на тому, що аналізуючи зміст висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, та матеріали кримінального провадження у сукупності, їх співвідношенні з фактичними обставинами справи, які прокурор вважає доведеними та достатніми для прийняття обвинувального вироку, не погоджується з висунутим обвинуваченням, та вважає, що матеріали даного кримінального провадження не містять в собі достатніх доказів, які б надали змогу переконатись у тому, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 310 та ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинувачений та його захисник вважають, що обставини на які посилається прокурор, та які викладені в обвинувальному акті не містять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, а отже й вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 310 та ч. 3 ст. 307 КК України є не доведеною, та просили визнати ОСОБА_5 невинуватим.

При ухваленні цього вироку суд виходить з того, що відповідно до ст. 62 Конституції України, кожна особа, до моменту ухвалення обвинувального вироку, вважається невинуватою у вчиненні злочину. Це є основоположним принципом правової держави, що забезпечує права людини на захист і справедливе судочинство. Кожен обвинувачений має право на презумпцію невинуватості, що передбачає, що саме обвинувачення має довести вину особи. Важливим є те, що особа не зобов`язана доводити свою невинуватість, адже обов`язок доведення вини лежить на стороні обвинувачення. Тільки тоді, коли винуватість особи буде доведена поза розумним сумнівом, може бути ухвалений обвинувальний вирок, що відповідає вимогам справедливості та законності.

Такий підхід до кримінального судочинства є важливим, оскільки він гарантує кожній людині рівність перед законом та захист від необґрунтованих звинувачень. Суд, у свою чергу, повинен не лише оцінювати докази, але й застосовувати принципи справедливості, розглядаючи кожен доказ з огляду на його належність та допустимість, а також переконливість і взаємозв`язок з іншими доказами.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Важливою складовою процесуального права є те, як суд оцінює надані докази. суд не обмежується лише формальним розглядом окремих доказів, а здійснює їх оцінку в сукупності. Це означає, що жоден доказ не має бути розглянутий ізольовано, і їх зв`язок між собою має допомогти суду сформувати об`єктивну картину подій. Кожен доказ має бути перевірений на предмет його відповідності вимогам закону та його здатності підтвердити певні обставини справи.

Цей підхід дозволяє забезпечити об`єктивність судового розгляду та гарантує, що винність обвинувачених буде доведена у відповідності до вимог законодавства, а їхні права на справедливий судовий процес будуть належно захищені

Суд, вислухавши покази обвинуваченого, свідків сторони обвинувачення дослідивши матеріали кримінального провадження оцінивши доводи обвинувачення та захисту вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, вчинений за попередньою змовою групою осіб з метою збуту (Перший епізод) та за ч.3 ст.307 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту наркотичних засобі, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 310 КК України, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах (Другий епізод) не знайшли свого об`єктивного підтвердження, та дії останньої слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України за кваліфікуючими ознаками: дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах (Перший епізод від 18.10.2021 року) та за ч.3 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками дії, передбачені частинами першою або другою статті 309 КК України, предметом яких були наркотичні засоби, в особливо великих розмірах, - (Другий епізод від жовтня 2021 року), що підтверджується нижченаведеними належними та допустимими доказами у сукупності, а саме: Витягом з ЄРДР, Протоколом огляду місця події від 18.10.2021 року з флеш-накопичувачем до огляду, Постановою про визнання речових доказів від 18.10.2021 року, Квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, Ухвала про арешт майна від 20.10.2021 року, Протоколом обшуку від 18.10.2021 року з флеш-накопичувачем, Постановою про визнання речовими доказами від 19.10.2021 року, Ухвалою про арешт майна від 20.10.2021 року, Висновком експерта № CE-19/107-21/8923-НЗПРАП від 12.11.2021 року, Висновком експерта № CE- 19/107-21/8925- НЗПРАП від 09.11.2021 року, Висновок експерта №CE-19/107-21/8924- НЗПРАП від 10.11.2021 року, Ухвала про надання дозволу на проведення обшуку від 11.01.2022 року, протоколом обшуку від 12.01.2022 року, характеризуючи ми даними, протоколом затримання ОСОБА_5 ..

Крім цього, в рамках вказаного кримінального провадження наявні свідки сторони обвинувачення, зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню.

Частина 3 статті 23 КПК України зазначає, що сторони кримінального провадження повинні забезпечити можливість допиту свідків обвинувачення перед незалежним і неупередженим судом. Це право передбачає: Обов`язок сторони обвинувачення забезпечити присутність ключових свідків, якщо їхні свідчення є основою обвинувачення. Можливість захисту ставити запитання свідкам для реалізації права на змагальність.

Однак ця норма не зобов`язує прокурора викликати для допиту кожного свідка, зазначеного в реєстрі матеріалів досудового розслідування. Важливість виклику конкретного свідка визначається прокурором з позиції значенням показів свідка для доказової бази обвинувачення.

Частина 1 статті 92 КПК України встановлює обов`язок сторони обвинувачення доводити обставини, передбачені статтею 91 КПК, але дає їй право самостійно обирати засоби доказування. Прокурор не зобов`язаний викликати всіх свідків, якщо наявні докази (включно зі свідченнями інших свідків) є достатніми для доведення вини обвинуваченого.

КПК України передбачає, що захист має право заявляти клопотання про виклик свідків, яких сторона обвинувачення не викликала, якщо їхня участь є суттєвою для спростування доказів обвинувачення. Якщо захист не наполягав на допиті інших свідків, це може свідчити про відсутність потреби у додатковій перевірці їхніх показань.

Аналізуючи покази свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 які були допитані судом в судовому засіданні суд констатує, що узагальнюючи покази всіх свідків, можна констатувати, що всі свідкі були присутні тільки при проведенні процесуальних дій, жоден свідок не зміг підтвердити звинувачення у збуті наркотичних речовин, при цьому із показів свідків випливає підтвердження тих фактів, що обвинувачений зберігав наркотики виключно для особистого вживання.

Однією з основоположних засад кримінального провадження в Україні є презумпція невинуватості, яка встановлена на конституційному та законодавчому рівні.

Відповідно до частини першої статті 62 Конституції України: "Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду."

Аналогічне положення закріплено в частині першій статті 17 Кримінального процесуального кодексу України, де визначено, що: "Особу вважають невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддано кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду."

Більше того, згідно з частиною другою статті 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а тягар доказування покладається виключно на сторону обвинувачення.

Відповідно до статті 91 КПК України, сторона обвинувачення повинна довести сукупність усіх обставин, зокрема: наявність події кримінального правопорушення; винність особи у його вчиненні; форму вини, мотив і мету; обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, стаття 92 КПК України встановлює, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на прокурора, який має право самостійно обирати засоби доказування, проте це право не може підміняти собою обов`язок доведення вини поза розумним сумнівом.

У цьому контексті, суд, здійснюючи оцінку доказів відповідно до статті 94 КПК України, повинен враховувати не лише допустимість і належність кожного доказу, а й достовірність, логічність, взаємозв`язок між доказами, їхню переконливість, та обов`язково відсутність сумнівів у винуватості особи. При наявності розумного сумніву, який не може бути усунений, вирок повинен бути виправдувальним.

Так, відповідно до частини третьої статті 94 КПК України: "Жоден доказ не має наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого."

Ця норма безпосередньо імплементує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст. 6), практику Європейського суду з прав людини, а також є втіленням міжнародно визнаних стандартів справедливого судового розгляду.

Таким чином, суд не має права визнавати особу винною на підставі припущень, недоведених обставин або неперевірених гіпотез сторони обвинувачення. Вирок має ґрунтуватися лише на достовірних, належних і допустимих доказах, оцінених у сукупності, які формують переконання суду про винуватість обвинуваченої поза межами розумного сумніву.

У зв`язку з наведеним, при вирішенні питання про зміну правової кваліфікації обвинувачення, суд виходив із вимог Конституції України, статей 17, 91, 94 КПК України, що встановлюють чіткі процесуальні гарантії для особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, а також з положень, які регламентують обов`язок суду захищати особу від безпідставного засудження.

Стороною обвинувачення було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, вчинений за попередньою змовою групою осіб з метою збуту (Перший епізод) та за ч.3 ст.307 КК України за кваліфікуючими з ознаками незаконне виготовлення, зберігання з метою збуту наркотичних засобі, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 310 КК України, якщо предметом таких дій були наркотичні засоби в особливо великих розмірах (Другий епізод), не доведена поза розумним сумнівом, з огляду на таке:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 КПК України та ч. 3 ст. 94 КПК України, будь-який сумнів щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь, а доказування умислу, форми вини, мотиву та мети правопорушення, як елементів суб`єктивної сторони складу злочину, є обов`язком сторони обвинувачення (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Наявність у особи великої кількості наркотичних засобів, у будь-якому вигляді, без наявності інших доказів (оперативних матеріалів, фактів збуту, показань третіх осіб, вилучення грошових коштів тощо), не може бути достатньою підставою для кваліфікації дій за будь-якою частиною статті 307 КК України.

Таким чином, кількість, форма, наявність великої ваги самі по собі не є достатніми доказами умислу на збут наркотичних засобів. Натомість мають бути встановлені інші ознаки, які б вказували на намір обвинуваченого передати наркотичний засіб іншим особам за будь-яких форм (продаж, обмін, передача, розповсюдження).

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які ознаки наміру на передачу цих речовин іншим особам, не виявлено фактів обміну, продажу, переписки з клієнтами, коштів, отриманих за наркотики, або спостереження за збутом.

Знову ж таки не зафіксовано ознак підготовки до збуту, зокрема: жодних коштів, способів маскування чи доставки, відсутні інші особи, яким призначався цей засіб.

Стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, що вказував би на фактичні або підготовчі дії до збуту: жодної контрольно-закупної операції, жодної оперативної інформації, жодних показань осіб, які отримували або мали отримати наркотичні засоби від ОСОБА_5 ..

Обвинувачений щиро визнав, що придбав та зберігав наркотичні засоби для особистого вживання, і надав послідовні пояснення: він пояснив, що будучи за кордоном, а саме в Угорщині він разом з друзями які його і пристрастили до куріння наркотиків, систематично вживав наркотичний засоби шляхом викурювання, і саме тому коли він знайшов в лісі дані рослини, відчайдушно вирішив знову розпочати вживати наркотичний засіб чітко розуміючи наслідки таких дій, він при цьому ніколи не мав на меті збут в будь-якій формі; не займався закладками, не мав зв`язків з наркотиком, все зберігав для особистого власного вживання.

Його пояснення підтверджуються загальними життєвими обставинами: перебування в залежності, відсутність кримінальних зв`язків, а також не суперечать іншим доказам, що оцінюються у сукупності.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 були послідовними, логічними, внутрішньо узгодженими і надані добровільно у судовому засіданні. Він визнав вину в частині незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту (ст.309 КК України) та заперечив обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст.307 КК України, чітко пояснивши, що наркотики зберігав виключно для особистого вживання, оскільки має наркотичну залежність. його пояснення про придбанні та зберіганні є звичними у поведінці осіб із залежністю і не суперечать матеріалам справи.

Оцінивши всі наведені докази в їх сукупності, суд дійшов переконання, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом наявність у ОСОБА_5 умислу на збут наркотичних засобів, що є обов`язковим елементом складу злочину, передбаченого ст.307 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.94 КПК України, суд тлумачить будь-які сумніви щодо доведеності вини на користь обвинуваченої, а тому, у зв`язку з відсутністю ознак збуту або підготовки до нього, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.309 КК України, а не як злочин, передбачений ст.307 КК України.

Суд, дослідивши у повному обсязі докази, надані сторонами, з урахуванням вимог статей 17, 84, 86, 91, 92, 94 Кримінального процесуального кодексу України, а також відповідно до принципу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310 та ч. 3 ст. 307 КК України, не знайшло свого належного, допустимого та переконливого підтвердження у судовому засіданні.

Проаналізовані судом об`єктивні обставини, а саме характер вилучених речовин, їх кількість, спосіб зберігання, відсутність ознак передачі третім особам або отримання вигоди, відсутність оперативних матеріалів чи результатів негласних слідчих (розшукових) дій, а також пояснення обвинуваченої про особисте вживання узгоджуються з матеріалами справи. Такий психічний стан сам по собі не звільняє особу від кримінальної відповідальності, однак у поєднанні з поведінкою, логікою дій та відсутністю доказів обігу, є важливою психолого-кримінологічною ознакою, що дозволяє ідентифікувати дії як зберігання для власного споживання, а не з метою збуту.

Суд наголошує, що жоден доказ не може розглядатися ізольовано, і лише взаємопов`язана оцінка доказів у сукупності дозволяє встановити істину у кримінальному провадженні. В даному випадку така оцінка не дозволяє дійти висновку про наявність суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України умислу на збут. Це не лише суперечить принципу справедливості, але й порушувало б вимоги ч.3 ст.94 КПК України, яка зобов`язує суд тлумачити будь-які сумніви на користь обвинуваченої.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З урахуванням цього, суд вважає обґрунтованим: перекваліфікувати дії ОСОБА_5 за першим епізодом від 18.10.2021 року з ч.2 ст. 310 КК України на ч. 2 ст. 309 КК України, дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах; перекваліфікувати дії за другим епізодом від жовтня 2021 року з ч.3 ст.307 КК України на ч.3 ст.309 КК України за кваліфікуючими ознаками дії, передбачені частинами першою або другою статті 309 КК України, предметом яких були наркотичні засоби, в особливо великих розмірах без мети збуту.

У контексті розгляду справи суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, зокрема у рішеннях Барберо проти Італії (2006), Карпюк проти Польщі (2007), Нечипорук і Йонкало проти України (2011), визначено, що кримінальне судочинство має ґрунтуватися на дотриманні принципів належної доказової бази, рівності сторін і переваги аргументів, підтверджених перевіреними доказами, а не припущеннями.

Також ЄСПЛ наполягає на тому, що необхідно чітко розрізняти між фактами, що вказують на особисте споживання, та фактами, що свідчать про намір поширення наркотиків (див. рішення у справі Хаджиянкі проти Болгарії, 2012).

Таким чином, суд визнає, що правова кваліфікація, яка найбільш точно відповідає фактичним обставинам, є кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 та ч. 3 ст.309 КК України, із відповідними правовими наслідками.

Визначаючи вид і міру покарання, суд керується положеннями статей 50, 65, 66, 67, 72 Кримінального кодексу України, а також роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду і має на меті не лише кару, а й виправлення особи та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен ураховувати: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також вплив призначеного покарання на виправлення особи та запобігання вчиненню нових злочинів.

ОСОБА_5 є вчинення злочину не було пов`язане з прибутковими мотивами, не супроводжувалося насильством, не спричинило тяжких наслідків чи шкоди здоров`ю інших осіб, раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, перерахував на потреби ЗСУ суму застави яка була йому повернута і становий 400 000 (чотириста) тисяч гривень, що суд відповідно до ст. 66 КК України, враховує, як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Оцінюючи сукупність викладених обставин, з урахуванням мети покарання, характеру злочину, особи винного, обсягу пожертвувань на потреби ЗСУ в період повномасштабного вторгнення російської федерації, суд дійшов висновку, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі є справедливим, законним і достатнім для досягнення мети кримінального покарання. При цьому суд вбачає за доцільне застосовувати до обвинуваченого звільнення від покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Питання про речові докази, процесуальні витрати та заходи забезпечення кримінального провадження суд вирішує в порядку ст.ст.100, 124 та 174 КПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 100, 110, 124, 174, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

засудив:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним за ч. 3 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3-х (трьох) років не вчинить нового злочину, поклавши на нього обов`язки відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь держави процесуальні витрати:

-за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (Висновок експерта № СЕ-19/107-21/8925-НЗПРАП від 09.11.2021) 2059 гривень 44 коп.;

- за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (Висновок експерта № СЕ-19/107-21/8924-НЗПРАП від 10.11.2021) 3432 гривень 40 коп.;

- за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів (Висновок експерта № СЕ-19/107-21/8923-НЗПРАП від 12.11.2021) 1544 гривень 58 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 20.10.2021 після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази: 13(тринадцять) білих поліетиленових мішків всередині яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору із специфічним запахом канабіс; 117 (сто сімнадцять) коренестебел рослин коноплі; 2 упаковки грунту, обприскувач «Леміра», пластикова поливачка ємністю 10 літрів, 2 пластикові ящики, 20 пластикових ємностей з грунтом, полімерна пляшка об`ємом 1,5л. з невідомою речовиною; 3 господарські ножниці упаковані в спецпакету НПУ ГСУ INZ3006348; пара матерчатих рукавиць, 2 порожні пачки з-під цигарок «Ротманс», зв`язка білих ниток, які упаковані до спеціального пакета НПУ SUD3009641; рюкзак зеленого кольору, який упаковано до спеціального пакета НПУ ГСУ №7260559; 5 (п`ять) мішків білого кольору всередині яких знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору із специфічним запахом канабіс; ножиці з чорними ручками та червоним колом на них, а також ніж металевий без рукоятки на яких наявні залишки рослини коноплі; матерчаті перчатки чорного кольору з різким запахом наркотичної речовини упаковано до спец.пакету НПУ ГСУ INZ 3006691 знищити.

мобільний телефон «IPhone» S сірого кольору модель А1688 упаковано до спец.пакету НПУ ЕХРТ 0210561 повернути ОСОБА_5 як власнику.

флеш носії інформації , а саме три флешки: 1-а «Kingstone» 64 Gb, 2-а «Kingstone» 64 Gb та «Transcend» 64 Gb, які упаковано до 3-х паперових спец.конвертів ГСУ НПУ здані у камеру зберігання речових доказів Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області. , суд вважає, на підставі п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, залишати зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок оголошений і може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_14