Справа № 577/5994/25
Провадження № 1-кп/577/531/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 1) 31.05.2008 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 10 % заробітку; 2) 27.01.2009 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі; 3) 29.04.2010 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 390 ч. 1, ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; 4) 28.04.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі; 5) 21.07.2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.08.2018 року невідбутий строк замінено на 8 місяців 29 днів виправних робіт з утриманням 20 % заробітку, 6) 21.10.2021 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 місяців арешту, 10.03.2022 року звільнився по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та непогашені в установлений законом порядку,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. , 307 ч. 2 КК України,
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за: ст. 307 ч. 1 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут наркотичних засобів, ст. 307 ч. 2 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, та незаконний збут наркотичних засобів, вчинені повторно.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наступне.
Відповідність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
За приписами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 у справі Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Водночас, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Значна роль покарання у боротьбі зі злочинністю не повинна сприйматися як підстава для того, щоб зробити жорстокішим покарання. У багатьох випадках жорстокість покарання переконує винного в його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи, неповаги до суспільства, держави, її законів. Тому значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Воно має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Мета покарання - це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Закон чітко визначає такі цілі покарання, як: кара як відплата засудженому за вчинене кримінальне правопорушення; виправлення засудженого; запобігання вчиненню нових кримінальих правопорушень самим засудженим; запобігання вчиненню нових кримінальих правопорушень з боку інших осіб.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Так, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку в КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак.М.Давидова» з діагнозом: розлад психіки та поведінки внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин, синдром залежності, про те на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, повне визнання вини, має батька інваліда І групи, який потребує постійного стороннього догляду.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд вважає рецидив злочинів.
Згідно із вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Застосування ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.
Положення ст. 69 КК України підлягають виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суворими (несправедливими), а особа потребує поблажливого ставлення. З огляду на це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.
Отже, підставами призначення основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України, визнано дві групи чинників, які характеризують як вчинене кримінальне правопорушення, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; дані, які певним чином характеризують особу винного.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, визнав свою вину та щиро розкаявся у вчинених кримінальних правопорушеннях.
Суд зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків, бажанні виправити наслідки вчиненого.
На переконання суду, факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень знайшов своє відображення, оскільки обвинувачений під час судового розгляду неодноразово висловлював належну критичну оцінку своєї протиправної поведінки, її осуд, вислювлював щирий жаль з приводу вчинення кримінальних правопорушень, готовність нести відповідальність за його вчинення, усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, що свідчить про дійсне його каяття. Належним продовженням переконливої позитивної процесуальної поведінки обвинуваченого стали під час судового розгляду його бажання та згода щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, обвинувачений пояснив, що наразі не вживає наркотичних засобів та психотропних речовин, знайшов в собі сили і навіть відмовився від перебування на замісній підтримувальній терапії. Він бажає змінити своє життя, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню літературу, займається спортом.
Отже суд, враховуючи наявність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: повне визнання вини, щире каяття, виходячи із фактичної тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінальних правопорушень, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього після їх, враховуючи особу винного, який свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, надав пізнавальні покази, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, має родину, батька інваліда І групи, який потребує постійного стороннього догляду, доходить висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для застосування ст. 69 КК України та призначити основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 307 ч. 2 КК України.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, є необхідною й достатньою для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
У кримінальному провадженні є витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням судових експертиз в сумі 15 599 грн. 50 коп. (а. 51, 74, 78, 87) наданих матеріалів), які підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу, з метою забезпечення виконання покарання, призначеного цим вироком.
Керуючись ст. 100, 124, 126, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 1, ст. 307 ч. 2 КК України і призначити покарання:
за ст. 307 ч. 1 КК України - у виді позбавлення волі строком 4 роки;
за ст. 307 ч. 2 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна, крім житла
У відповідності зі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, крім житла.
ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити раніше застосований - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме: 21 серпня 2025 року, час перебування під вартою до набрання вироком законної сили обраховувати у відповідності з вимогами ст. 72 КК України з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати в розмірі 15 599 грн. 50 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 серпня 2025 року на вилучене 21 серпня 2025 року у ОСОБА_4 під час санкціонованого обшуку у кімнаті АДРЕСА_3 , майно, а саме: 7,5 пігулок білого кольору в обрізаних блістерах, які поміщені до пакету № PSP1049144; лист призначення препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виданий ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє» на ім`я ОСОБА_4 (номер медичної картки № 0110), поміщений до пакету № WAR1344568; мобільний телефон марки «ZTE», синього кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , поміщений до пакету № PSP1049142; мобільний телефон марки «Redmi model m2003J6B2G», бірюзового кольору, поміщений до пакету № PSP1049146; дві полімерні пляшки з вологим порошком білого кольору та рідиною з порошкоподібною речовиною, поміщені до спеціального пакету № PSP1049143, які передані до камери зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області (а. 73 - 75 наданих матеріалів), скасувати.
Речові докази по справі, а саме:
- мобільний телефон марки «ZTE», синього кольору, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 з сім-картами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , поміщений до пакету № PSP1049142 та мобільний телефон марки «Redmi model m2003J6B2G», бірюзового кольору, поміщений до пакету № PSP1049146, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області (а. 69 наданих матеріалів), конфіскувати в дохід держави;
- лист призначення препаратів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виданий ТОВ «Лікувально-діагностичний центр «Здравіє» на ім`я ОСОБА_4 (номер медичної картки № 0110), поміщений до пакету № WAR1344568 (а. 69, 116 наданих матеріалів), залишити в матеріалах кримінального провадження;
- грошові кошти в сумі 100 (сто) грн. (серійний номер ЯВ6921550), які знаходяться на рахунку ГУ НП в Сумській області (а. 195 наданих матеріалів), повернути ГУ НП в Сумській області.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1