Справа № 478/1387/25 Провадження № 1-кс/478/16/2025
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2025 року. слідчий суддя Казанківського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ув`язненого ОСОБА_2 про забезпечення захисту прав та інтересів людини, в порядку ст.206 КПК України, -
24 листопада 2025 року ОСОБА_2 , який утримається в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» звернувся до слідчого судді Казанківського районного суду Миколаївської області із скаргою, в порядку ст. 206 КПК України, про забезпечення захисту прав та інтересів людини, в якій просить припинити порушення та зобов`язати виправну колонію забезпечити контакт із сім`єю.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 18 ч. 1 вказаної статті, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У положеннях ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні.
Статтею 206 КПК України визначені обов`язки судді щодо захисту прав людини, зокрема: кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Таким чином, розгляду у порядку ст. 206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та обов`язки щодо захисту прав людини у слідчого судді виникають в ході досудового розслідування.
Аналізуючи зміст скарги, зокрема її прохальної частини, слідчий суддя дійшов висновку, що КПК України не передбачено повноважень слідчого судді з`ясовувати питання порушені заявником.
Окрім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
За змістом ч. 1 ст. 12 Закону, побачення з родичами або іншими особами може надавати взятим під варту адміністрація місця попереднього ув`язнення лише з письмового дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження, не менше трьох разів на місяць. Тривалість побачення встановлюється від однієї до чотирьох годин.
Незгода з діями і рішеннями виправної колонії, не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування кримінального провадження, а тому, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для розгляду у порядку ст. 206 КПК України заяв, скарг, поданих не в рамках кримінального провадження.
В свою чергу, відповідно до п.п. 13-1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань.
Згідно з ч. 2 ст. 537 КПК України оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.
Водночас в силу приписів ч. 9 ст. 539 КПК України розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 13-1 частини першої статті 537 цього Кодексу, здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
Таким чином, оскарження рішення, дій чи бездіяльності посадових осіб виправної колонії може бути предметом розгляду адміністративного суду, а питання щодо надання дозволу на побачення із родичами підлягає розгляду судом яким здійснюється кримінальне провадження.
Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Порядок розгляду суддею питань, визначених ст. 206 КПК України, положення цього Кодексу не регулюють, а тому слідчий суддя вважає, що слід застосувати норму ч. 4 ст. 304 КПК України щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
З огляду на вищенаведене, у відкриті провадження за скаргою ОСОБА_2 про забезпечення захисту прав та інтересів людини, в порядку ст.206 КПК України, необхідно відмовити.
Керуючись ст. 206, 303-304 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 про забезпечення захисту прав та інтересів людини, в порядку ст.206 КПК України - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя: