Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/422/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 404/9020/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 27 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

вироком Подільського районного суду м.Кропивницького від 10.06.2025 за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме: з 16 год. 40 хв. 27.08.2025 року до 16 год. 40 хв. 25.09.2025 року, включно, з визначенням застави в сумі 60 560 гривень,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ВРЗЗКС СВ Кропивницького РУП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області, капітан поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні №0001692, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят діб.

За наслідками розгляду вказаного клопотання, ухвалою Фортечного районного суду м. Кропивницького від 27 серпня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16 год. 40 хв. 27.08.2025 року до 16 год. 40 хв. 25.09.2025 року, включно, з визначенням застави в сумі 60 560 гривень.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Також слідчим суддею встановлені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілу.

Врахувавши наведене, а також приписи ст. 178 КПК України слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування відносно ОСОБА_8 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є неможливим, оскільки не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам на цій стадії досудового розслідування, а тому за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, просить переглянути ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який висловився у підтримку апеляційних вимог, обвинуваченого, який просив застосував ати відносно нього домашній арешт в нічний час доби, думку прокурора, яка заперечила задоволення апеляційної скарги захисника та просила залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Як убачається з матеріалів клопотання, в провадженні Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001692 від 23.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 21.06.2025 року близько 12 годин 43 хвилини, тобто в період дії воєнного стану, ОСОБА_8 , перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де побачив вхідні двері до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 .

Припускаючи, що у вказаній квартирі можуть знаходитись матеріальні цінності, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи та самозбагачення, вважаючи, що його злочинні протиправні дії не будуть помічені, через незачинені вхідні двері, проник до приміщення квартири.

У подальшому, ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у приміщенні квартири, таємно викрав майно належне потерпілій ОСОБА_10 а саме: гаманець всередині якого знаходились грошові кошти у сумі 3000 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місця скоєння злочину ОСОБА_11 зник.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , о 12 годині 54 хвилин, через незачинені вхідні двері проник до вищевказаної квартири та таємно викрав майно належне потерпілій ОСОБА_10 , а саме мобільний телефон марки «Motorola Moto E 13, 8/128 Gb Cosmik Black», вартістю 3092 гривні 67 копійок.

З викраденим майном ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник та розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків на загальну суму 6092 гривні 67 копійок.

Вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В межах даного кримінального провадження, 25.07.2025 року складено і в порядку ст. 278 КПК України вручене ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які додані слідчим до клопотання, зібраними на даний органом досудового розслідування, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколом огляду місця події від 22.06.2025 року; висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-25/9502-ТВ від 04.07.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 ; протоколами перегляду відеозапису та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Зазначаючи про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовано послався на ризики, які передбачені ст.177 КПК України, які слідчим суддею під час судового розгляду були встановлені.

На переконання колегії суддів, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки немає постійного місця проживання, не має офіційного та неофіційного місця роботи, не має на утриманні дітей та осіб похилого віку, відсутнє законне джерело доходу, відтак відсутні сталі соціальні зв`язки. У разі визнання вини, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Також, підозрюваний зможе здійснити незаконний вплив на свідків та потерпілу, місце проживання, якої відомо підозрюваному. При цьому колегія суддів ураховує, що ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Існує також ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення проти власності, вчиненого в період дії воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, підозрюється у вчиненні злочину протягом іспитового строку.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на потерпілу, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Стороною захисту під час розгляду в суді першої інстанції не спростовані доводи клопотання слідчого. Не надані докази в обґрунтування апеляційної скарги стороною захисту і до суду апеляційної інстанції.

Виходячи з встановлених в апеляційному суді обставин даного провадження, колегія суддів не приймає до уваги доводи підозрюваного про те, що нього можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Колегія суддів також враховує практику ЄСПЛ, так у справі «Воляник проти України» від 02.10.2014 року, вказано, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Так виходячи з встановлених обставин по справі та оцінюючи особу підозрюваного, обставин вчинення протиправних дій, існує достатньо підстав вважати, що у разі незастосування до ОСОБА_13 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування або суду; можливість незаконно впливати на потерпілу, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, що перешкодить повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини у кримінальному провадженні та вчинити інші злочини.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею правильно оцінені наявні ризики та обґрунтовано задоволено клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 27 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4