Провадження №1-кс/367/1116/2025
УХВАЛА

Іменем України

16 жовтня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені клопотання слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеного 28.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000746, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеного 28.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000746, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, в якому він просив суд накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone 12» білого кольору, із сім-картою в середині НОМЕР_1 , який упаковано до спец. пакету НПУ №WAR 1156131, вилученого в ході обшуку 13.10.2025 у період часу з 15:23 год. до 15:43 год., за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 .

Згідно з клопотанням, у провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000746 від 28 серпня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 27.08.2025 надійшло повідомлення директора департаменту банківської безпеки AT «Банк український капітал» ОСОБА_6 про те, що начальник відділення № 5, що розташоване в м. Ірпінь по вул. Шевченка, 4Г, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила привласнення грошових коштів клієнта банку у сумі 1663436 гривень, які остання перерахувала на 4 різних рахунків.

Слідчим зазначено, що 13.10.2025 у період часу з 15:23 год. до 15:43 год. на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 11.10.2025 року, проведений обшук, за адресою проживання ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Iphone 12» білого кольору, із сім-карткою в середині НОМЕР_1 , який упаковано до спец, пакету НПУ №WAR1156131.

Постановою від 13.10.2025 слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 вказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження та збереженням речових доказів.

У судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв.

Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, підшукані, виготовлені, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; одержанні внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, ч. 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000746 від 28 серпня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 191 КК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 27 серпня 2025 року до Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшло повідомлення директора департаменту банківської безпеки Акціонерного Товариства «Банк «Український Капітал» ОСОБА_6 про те, що начальник відділення № 5, що розташоване в м. Ірпінь по вул. Шевченка, 4 Г, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинила привласнення грошових коштів клієнта банку у сумі 1 663 436 гривень 00 копійок, які остання перерахувала на 4 різних рахунків.

Також встановлено, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/11246/25 (провадження № 1-кс/367/1113/2025) від 11 жовтня 2025 року надано дозвіл на проведення обшуку слідчим слідчого відділення Відділу поліції № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київські області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та групі прокурорів у кримінальному провадженні, за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в АДРЕСА_1 , з метою вилучення доказів у кримінальному провадженні, а саме: грошових коштів, засобів зв`язку та комп`ютерної техніки, а також документів, платіжних інструкції, банківських карток та інших предметів, котрі стосуються об`єкту розслідування.

Згідно із протоколом обшуку, 13.10.2025 слідчим СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 у період часу з «15» год. «23» хв. по «15» год. «43» хв. проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 12» білого кольору, із сім-картою в середині НОМЕР_1 , який упаковано до спец. пакету НПУ №WAR 1156131.

13 жовтня 2025 року постановою слідчого СВ ВП № 2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , мобільний телефон марки «Iphone 12» білого кольору, із сім-картою в середині НОМЕР_1 , який упаковано до спец. пакету НПУ №WAR 1156131, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000746 від 28 серпня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 191 КК України

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність накладення арешту на вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173, 175 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення 13.10.2025 у період часу з «15» год. «23» хв. по «14» год. «43» хв., обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «Iphone 12» білого кольору, із сім-картою в середині НОМЕР_1 , який упаковано до спец. пакету НПУ №WAR 1156131.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1