465/1511/22
1-кп/465/97/25
У Х В А Л А

судового засідання

19.11.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

захисника особи, стосовно якої передбачається застосування

примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого

ОСОБА_4 - ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_7 адвоката: ОСОБА_8 ,

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого

ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітньої обвинуваченої

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ,

захисника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_13

представника потерпілих ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відео конференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000869 від 14.10.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України та особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 304 КК України.

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000869 від 14.10.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України та особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 та ч. 1 ст. 304 КК України.

Представником потерпілих заявлено клопотання про призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 . Обґрунтовуючи клопотання вказує, що висновок комісійної стаціонарно судово-психіатричної експертизи від 09.10.2024 у частині не усвідомлення своїх дій та неможливості керувати ними у період інкримінованого діяння 14.10.2021, прямо суперечить висновку амбулаторної судово - психіатричної експертизи Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України №20 від 07.03.2022 року. При цьому амбулаторна експертиза була проведена у період більш наближений до дати скоєння кримінального правопорушення (14.10.2021). Допитані в судових засіданнях судові експерти не змогли усунути сумніви щодо правильності висновку судової стаціонарної психіатричної експертизи 09.10.2024, а не висновку від 07.03.2022.

У висновку судової психіатричної експертизи від 09.10.2024 встановлено психічний стан ОСОБА_4 станом на 09.10.2024, а не 14.10.2021. Так, на сторінці 13 висновку «психічний стан» описано в теперішньому часі. Єдина загадка про період скоєння кримінального правопорушення у цій графі це згадка самого ОСОБА_15 , що він «вважає свій вчинок проявом розладу психічної діяльності».Згідно висновку судових експертів від 09.10.2024: «1,2 В період інкримінованих йому дій (14.10.2021), ОСОБА_4 виявляв ознаки органічного шизофреноподібного розладу, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними». Але у висновку від 09.10.2024 експерти не уточнюють які саме ознаки: галюцинації, порушення відношення, відсторонення від реальності (ілюзії), маячення, кататонія, порушення мови і мислення, асоціальність. Які саме факти його поведінки, слів про це свідчили станом на 14.10.2021. З аналізу копії висновків експертів вбачається, що дії обвинуваченого на період кримінального правопорушення носили послідовний, цілеспрямований характер і в його діях та висловлюваннях були відсутні ознаки маячення, галюцінацій, розладів свідомості, ознак стійкого хронічного психічного розладу психотичного рівня не вбачається. Наявність рецептів на психотропні речовини в 2018, 2019 рр. не свідчать про його психотичний стан на період 2021 року. Згідно аналізу медичних документів він з дитинства спостерігався з приводу органічного ураження головного мозку резідуального генезу, виставлявся діагноз органічний емоційно-лабільний розлад, який не відноситься до тяжких психічних розладів та не позбавляє особу здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Висновок про те, що підекспертний страждав на стійкий хронічний розлад не підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження та медичною документацією, а саме про те, що він на обліку у лікаря психіатра не стояв, амбулаторної карточки в ПНД не заводилося, оглядався приватним чином у психіатра в 2018, 2019 рр. Тому висновок стаціонарної експертизи являється необґрунтованим, протирічить принципам проведення судово-психіатричної експертизи.

Захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 на адресу суду подано заперечення на клопотання про призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 . Вказує, що висновок про неосудність ОСОБА_4 є результатом комплексного дослідження документів та спостереження за хворим в умовах стаціонару. Під час допиту експерти пояснили, що при проведенні експертизи ними використовувалась вся наявна медична документація, в тому числі і та, що була у розпорядженні філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України», оскільки ОСОБА_4 отримував психіатричну допомогу (лікування) і під час перебування під вартою в ДУ «Львівська установа виконання покарань №19». Стверджує, що саме про необхідність тривалого спостереження ОСОБА_4 в умовах стаціонару було зазначено у висновку судово психіатричного експерта №638 від 23.11.2021 року, який найбільш наближений до дати події правопорушення. З огляду на те, що будучи попередженими про кримінальну відповідальність експерти підписали висновок експертизи та підтримали його в суді під час допиту, припущення представника потерпілих про його неспроможність недоречне, оскільки в ході дослідження висновку експертизи та допиту експертів не встановлено порушення Порядку проведення судово психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 №865.

Прокурор в судовому засіданні проти призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 заперечив.

Захисник особи, стосовно якої стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, адвокат ОСОБА_5 заперечила проти клопотання представника потерпілих з мотивів, викладених в раніше поданих запереченнях.

Представник потерпілих в судовому засіданні подане клопотання підтримала та просила таке задоволити.

Інші учасники заперечили проти заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників, повно та всебічно дослідивши клопотання про призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Імперативними положення ст. 101 КПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатом висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

У висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка (п. 6 ст. 102 КПК України).

Так, допитані в судових засіданнях експерти детально пояснили, яка медична документація використовувалась ними при проведенні експертного дослідження.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно із п. 1.2.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Організаційні засади проведення судово-психіатричної експертизи визначені Порядком проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.05.2018 року № 865.

Відповідно до п. 6 та 8 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, за формою проведення судово-психіатрична експертиза може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною, за процесуальними ознаками - первинною, повторною, додатковою.

Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу (п. 10 вказаного Порядку).

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року, судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди. Судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності. Коли під час дослідження в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи з`ясується, що для визначення психічного стану підсудного є необхідним тривале спостереження за ним в умовах стаціонару, суд за мотивованою пропозицією експерта може вирішити питання про поміщення підсудного у відповідний медичний заклад.

Заявляючи клопотання, представник потерпілих просить провести саме повторну (додаткову) комісійну судову психіатричну експертизу.

Судом встановлено, що відповідно до висновку судово психіатричного експерта №638 від 23.11.2021 року, для уточнення глибини психічних розладів в інтелектуально мне стичній та емоційно вольовій сферах ОСОБА_4 потребує стаціонарного обстеження та проведення стаціонарної судово психіатричної експертизи.

Згідно висновку експерта №11 від 10.01.2024 року ОСОБА_4 виявляє ознаки органічного шизофреноподібного розладу, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Враховуючи ступінь клінічного прояву психічного розладу у ОСОБА_4 на даний час враховуючи ступінь ризику повтору суспільно небезпечних дій через наявний психічний розлад, рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст. 92 КК України.

Крім того, за результатами стаціонарної судово психіатричної експертизи, згідно висновку експерта №87 від 09.10.2024 року, ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій (14.10.2021) виявляв ознаки органічного шизофреноподібного розладу, не міг усвідомлювати свої дій та керувати ними. Сукупний ретроспективний аналіз всієї наданої медичної документації вказує на те, що виявлений розлад психічної діяльності у ОСОБА_4 клінічно розгорнувся щонайменшу у 2018 році. За своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусового порядку.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 року у п. 10 та 11 надано роз`яснення про те, що судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

У п. 17 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 року № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 року за № 719/32171, зазначено, що під час проведення амбулаторної та стаціонарної судово-психіатричної експертизи з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об`єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення судово-психіатричної експертизи та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться судово-психіатрична експертиза, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану. Обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог).

Щодо посилання на існування сумнівів стосовно правильності висновку експерта в частині визначення експертом виду медичного заходу, а саме застосування примусових заходів медичного характеру з метою надання амбулаторної психіатричної допомоги, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 94 КК України, саме суд визначає примусові заходи медичного характеру з урахуванням характеру та тяжкості захворювання, ступеня небезпечності психічного хворого для себе і інших осіб, що було встановлено у висновку експерта, визначено психічний стан особи та ступінь його суспільної небезпеки. Тобто до компетенції суду віднесено питання щодо визначення виду психіатричної допомоги. Якщо у висновку експерт все ж зазначив вид примусових заходів медичного характеру, суд у такому випадку діє відповідно до принципів оцінки доказів та своєї виключної компетенції. Тому і ця обставина не може слугувати підставою для визнання висновку таким, що містить істотні порушення.

Представником потерпілих не доведено, що при проведенні судово психіатричної експертизи, експертами не надано відповіді на поставлені перед ними питання. Так само не доведено стороною потерпілих, що висновки експертиз суперечать іншим матеріалам справи, а також на те, що при проведенні судово-психіатричної експертизи було істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Враховуючи викладене, на час розгляду даного клопотання судом не встановлено обставин, як і не встановлено достатніх підстав вважати висновок експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності, заявлене представником потерпілих клопотання не містить переконливих доводів неповноти, неясності чи необґрунтованості експертизи, крім сумнівів, а тому задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд наголошує на тому, що в силу вимог ч. 1ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертизи без достатніх на те підстав призведе до невиправданого затягування строку судового розгляду справи та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника потерпілих про призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 242, 332, 350, 372 КПК України, суд,

постановив:

В задоволенні клопотання представника потерпілих про призначення повторної комісійної судової психіатричної експертизи відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1