ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1072/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/84/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 04 жовтня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000996, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Севастополь, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2023 року ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових дактилоскопічних експертиз у сумі 9061 грн. 44 коп.

Прийняте рішення щодо долі речових доказів.

Згідно вироку суду, 01 жовтня 2022 року, після 12:00 год., ОСОБА_8 та ОСОБА_12 прийшли до квартири знайомого ОСОБА_12 - ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 , де в кухні квартири почали розпивати спиртні напої.

Приблизно о 17 годині 30 хвилин, цього ж дня, ОСОБА_12 вийшов із кімнати кухні, а ОСОБА_8 та ОСОБА_13 залишились наодинці.

В цей час ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні кухні, стоячи біля кухонних меблів та взявши кухонний ніж почала нарізати помідори, а ОСОБА_13 , сидячи на стільці позаду неї, почав залицятися до останньої.

В ході дій ОСОБА_13 , зумовлених залицянням до ОСОБА_8 , між зазначеними особами виника словесна перепалка під час якої, на фоні виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 .

Так, ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 , знаходячись у приміщенні кухні квартири, розташованої за вищевказаною адресою, тримаючи у правій руці кухонний ніж, який має колючо-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, стоячи спиною до ОСОБА_13 , перебуваючи у безпосередній близькості й попереду потерпілого, який сидів позаду неї, перевернула ніж у своїй руці гострим вістрям клинка в напрямку ОСОБА_13 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи настання будь-яких суспільно-небезпечних наслідків, не виключаючи наслідків у виді смерті, нанесла ним один удар, за траєкторією руху з переду назад, в область лівої бічної поверхні живота потерпілого, спричинивши ОСОБА_13 проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням м`яких тканин та кишечника, яке має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Після цього, ОСОБА_8 покинула місце вчинення злочину, виконавши всі дії, які вона вважала за необхідні для доведення злочину до кінця. Того ж дня, 01 жовтня 2022 року, не раніше 18:00 год., ОСОБА_13 помер на місці скоєння злочину, причиною смерті стало проникаюче колото-різане поранення живота, з ушкодженням кишечника, що ускладнились розвитком крововтрати.

До початку судового розгляду прокурор подав до апеляційного суду заяву в якій, посилаючись на ст.403 КПК України, відмовився від апеляційної скарги на вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали

Захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_8 змінити в частині правової кваліфікації кримінального правопорушення, яке інкримінується, застосувавши відносно її дій правову кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 КК України, та призначити мінімальне з альтернативних покарання у виді обмеження волі та звільнити від відбування покарання, застосувавши положення ст.75 КК України.

В обґрунтування зазначає про відсутність умислу обвинуваченої на вбивство.

Посилається на те, що висновки суду щодо намірів ОСОБА_8 на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 зроблені на підставі припущень і не підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду, а саме нічим не спростовані покази ОСОБА_8 про те, що вона необережно відмахнулась ножем, не бачивши де саме знаходиться ОСОБА_13 та куди саме вона могла влучити ножем, а тим більш бажаючи або припускаючи нанесення таких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті потерпілого, про що свідчить і подальша поведінка, як самої ОСОБА_8 , так і свідка ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції.

В обґрунтування посилається на те, що оцінка доказів у їхній сукупності була проведена судом не в повному обсязі. Показання обвинуваченої не узгоджуються з висновком медичної експертизи № 10-14/2761-е/22, слідчого експерименту, а також висновками експерта, зробленими у ході допиту в судовому засіданні, що вказує на необхідність проведення додаткової судово-медичної експертизи та слідчих дій. Не з`ясовано чи могли тілесні ушкодження на тілі потерпілого відповідати діям обвинуваченої. З цього факту і випливають усі подальші невідповідності у показаннях останньої та їх експертній оцінці.

Також зазначає про відсутність умислу на позбавлення життя ОСОБА_13 та посилається на необережне відмахування обвинуваченою ножем, не бачивши при цьому місця знаходження ОСОБА_13 .

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала необґрунтованими апеляційні скарги захисників та просила залишити їх без задоволення.

Захисник та обвинувачена в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 підтримали в повному обсязі та частково підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 та наполягали на їх задоволенні. При цьому, зазначили, що оскаржуваний вирок необхідно скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції та додатково провести слідчий експеримент та додаткову судово-медичну експертизу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника щодо поданих апеляційних скарг, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги сторони захисту про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Проаналізувавши матеріали провадження, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірними і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_8 , яка не заперечувала самого факту нанесення удару ножем ОСОБА_13 ;

- показаннями потерпілої ОСОБА_14 , яка пояснила, що є матір`ю померлого ОСОБА_13 , який проживав разом з нею у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Вказала, що 29 вересня 2022 року поїхала до м. Києва на декілька днів, а син залишився сам у вказаній квартирі. Зазначала, що дзвонили декілька днів поспіль, однак не змогла додзвонитися. 04 жовтня 2022 року сусіди по тамбуру за її проханням прийшли до квартири та знайшли ОСОБА_13 мертвим на кухні, як потім дізналася, смерть настала від колото-різаного поранення у зв`язку з втратою крові;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що є знайомим ОСОБА_8 та ОСОБА_12 . Так, 01 жовтня 2022 року близько 22 год. 00 хв. до нього приїхала ОСОБА_8 , яка не попереджала про приїзд, була у гарному настрої, та залишилась ночувати, оскільки почалась комендантська година. Наступного дня приїхав ОСОБА_12 та забрав ОСОБА_8 . Через тиждень від ОСОБА_12 він дізнався, що у ОСОБА_8 виникла конфліктна ситуація з малознайомим чоловіком та вона вдарила його ножем, останній відмовився від госпіталізації та в подальшому помер;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 01 жовтня 2022 року о 12.00-13.00 год. він разом із своєю співмешканкою ОСОБА_8 , яка раніше не була знайома з потерпілим, приїхали в гості до ОСОБА_13 , де на кухні квартири втрьох вживали спиртні напої та спілкувалися. Приблизно о 17.00-18.00 год. він вийшов з кухні до туалетної кімнати, де перебував близько 10-15 хвилин, звідти він почув, що на кухні впав посуд. Після того, повернувся до кухонної кімнати та побачив ОСОБА_13 в дверях біля входу, який хитався, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_8 в цей момент, витирала рідину з підлоги. ОСОБА_13 нецензурною лайкою почав виганяти їх з квартири, хитався, він провів потерпілого до дивана, крові на ньому не бачив та вони з ОСОБА_8 пішли з квартири, остання повідомила, що ОСОБА_13 образливо висловлювався на його адресу та чіплявся до неї. Вже в ліфті ОСОБА_8 повідомила, що вдарила ОСОБА_13 ножем в бік, який зайшов у тіло на 2-3 см та удар нанесла з переду назад, при цьому зазначала, що відмахнулась від потерпілого, який почав лапати її. Після того ОСОБА_8 залишилася біля під`їзду, а він повернувся до квартири потерпілого. ОСОБА_13 перебував у своїй кімнаті в положенні напівлежачи, він попросив потерпілого показати поранення, задрав футболку та побачив на лівій частині тулуба, вище стегна, поранення шириною 1 см, звідки виступила кров. Поранення не викликало у нього хвилювання, потерпілий відмовився від виклику карети швидкої допомоги, він дав ОСОБА_13 в руки його телефон, запропонував дзвонити при необхідності та пішов з квартири. На протязі декількох днів він намагався додзвонитися ОСОБА_13 , але телефон останнього був поза зоною досяжності. В подальшому, від працівників поліції йому стало відомо, що ОСОБА_13 помер.

Крім того, суд першої інстанції дійшов слушного висновку, що зазначені вище показання об`єктивно підтверджуються, узгоджуються та доповнюються ще й наступними доказами:

- змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року за участю обвинуваченої ОСОБА_8 в присутності захисника та відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до яких обвинувачена пояснила, що 01 жовтня 2022 року разом із ОСОБА_12 перебувала у квартирі ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 . Вказала, коли ОСОБА_16 вийшов з приміщення кухні до туалету, вона залишилась з ОСОБА_13 наодинці, нарізаючи овочі. Зазначила, що в цей момент ОСОБА_13 , перебуваючи позаду, схопив її за інтимне місце та вона перевернула ніж, який тримала у правій руці, гострою частиною в напрямку потерпілого, лезом вверх та не обертаючись нанесла удар з переду назад, вдаривши його в праву частину тіла. Ніж відразу витягнула та кинула на мийку, на ньому були розмиви крові близько 5 см. Відразу розвернулася до потерпілого, крові не побачила, однак ОСОБА_13 вскрикнув. Після того, взяла ганчірку та приклала її до рани потерпілого. Зазначила, що ніж срібний, довжина рукоятки складає 10-12 см., довжина леза - 15 см. Відразу вийшов ОСОБА_16 та допомагав тримати ганчірку, вона одяглась та вибігла з квартири (т. 1 а.с. 99-100);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2022 року за участю свідка ОСОБА_12 та відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до яких ОСОБА_12 пояснив, що 01.10.2022 року раніше знайомий ОСОБА_13 запросив його та ОСОБА_8 в гості до зазначеної квартири, куди вони прибули о 13.00-13.30 год., де в кімнаті кухні вживали спиртні напої. Він вийшов до туалету, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 залишились на кухні. З туалетної кімнати він почув, що загальний тон розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 підвищився, почув, що в кухні щось впало. Вказав, що вийшов з туалетної кімнати через 30 секунд та побачив, що ОСОБА_13 стоїть біля дверей кухні та висловлюється нецензурною лайкою, ОСОБА_8 витирає рідину з підлоги. Він підхопив ОСОБА_13 та провів до кімнати, посадив на диван, побачив на футболці потерпілого пляму крові розміром з монету номіналом 5 копійок та намагався з`ясувати у ОСОБА_8 , що трапилось. В цей момент ОСОБА_8 вже надягала взуття та зазначала, що нехай потерпілий не протягає руки до неї, повідомила, що вдарила його ножем. ОСОБА_13 нецензурною лайкою виганяв їх, він пішов за ОСОБА_8 , яка детально розповіла, що вдарила потерпілого ножем, який зайшов в тіло на «два пальці». Після цього, через 3-5 хв знов повернувся до квартири ОСОБА_13 , який знов виганяв його, лежав на дивані, пляма крові стала більшою. Вийшовши з квартири, ОСОБА_8 біля будинку не було (т. 1 а.с. 101-102);

- змістом протоколу огляду місця події від 04 жовтня 2022 року, за участю двох понятих, спеціаліста, судово-медичного експерта, власника приміщення ОСОБА_14 та фототаблицею до протоколу, згідно якого місцем огляду є квартира АДРЕСА_4 , де на кухні на дивану біля кухонного столу виявлено труп ОСОБА_13 з раною живота. Під час огляду виявлено та вилучено: ганчірку зеленого кольору зі слідами речовини бурого кольору; ніж із чорною рукояткою, на лезі ножу мається назва «Willinger», довжина ножа - 26,5 см, довжина леза - 15 см., ширина леза 1,5 см, на поверхні дверей із ванни мається сліди бурого кольору; простирадло з великою плямою бурого кольору, червону ковдру та подушку зі слідами речовини бурого кольору, на підлозі перед ліжком біле покривало, яке на половину забруднене у речовини бурого кольору; рушник у смугу повністю забруднений у речовину бурого кольору; мобільний телефон синього кольору Redmi 9A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . (т.1 а.с.103-111).

- протоколом обшуку від 04 жовтня 2022 року, за участю двох понятих, спеціаліста, свідка ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_8 , та відеозаписом даної слідчої дії, відповідно до яких під час проведення обшуку виявлено речі, в яких була вдягнена обвинувачена під час події. (т. 1 а.с. 137-142).

- висновком судово-медичної експертизи № 10-12/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року, згідно якого у ОСОБА_13 встановлено проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням м`яких тканин та кишечника. Причиною смерті ОСОБА_13 стало проникаюче колото-різане поранення живота, з ушкодженням кишечника, що ускладнилося розвитком крововтрати. Вказане ушкодження утворилося прижиттєво, незадовго до настання смерті, від не менше ніж одноразової дії одностороннє гострого, плоского типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П»-подібного поперечного перетину. Найбільша ширина зануреної частини клинка цього предмета була не більше 2,8 см., індивідуальні властивості предмета в ушкодженні не відобразилися. Після отримання вказаного вище ушкодження, смерть ОСОБА_13 настала у проміжок часу, який обчислюється першими хвилинами-десятками хвилин. Колото-різане поранення живота має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. При судово-медичній експертизі трупа виявлений етиловий спирт у кількості 0,72%, що за даними офіційних таблиць відповідає легкому алкогольному сп`янінню (т. 1 а.с. 122-124);

- висновком судово-медичної експертизи № 13/1200С/22 від 17 листопада 2022 року, згідно якого, на підставі проведеної судово-медичної експертизи мікропрепаратів із внутрішніх органів від трупа ОСОБА_13 , 1974 року народження, встановлено: виражені автоліичні та гнильні зміни надісланих об`єктів. Вдалося встановити вогнищевий крововилив у «брюшині» зі слабко вираженою початковою ексудативною запальною реакцією. Зональний жировий гепатоз (т. 1 а.с. 125).

- висновком судово-медичної експертизи № 10-14/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року, згідно якого ОСОБА_13 було заподіяно проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням м`яких тканин та кишечника. Причиною смерті ОСОБА_13 стало проникаюче колото-різане поранення живота, з ушкодженням кишечника, що ускладнилося розвитком крововтрати. Вказане ушкодження утворилося прижиттєво, незадовго до настання смерті, від не менше ніж одноразової дії одностороннє гострого, плоского типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, обухом «П»-подібного поперечного перетину. Після отримання вказаного вище ушкодження смерть ОСОБА_13 настала у проміжок часу, який обчислюється першими хвилинами-десятками хвилин. Колото-різане поранення живота має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення в справі, повно та всебічно перевірив зібрані під час досудового розслідування докази та дав їм кожному окремо та у сукупності належну оцінку, що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

При цьому колегія суддів, погоджується з висновком суду про зміну формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в частині посилання на те, що обвинувачена діяла «бажаючи діяти саме таким чином, достовірно розуміючи, що від її протиправних дій можуть настати тяжкі наслідки для здоров`я потерпілого та допускаючи настання смерті» на формулювання, в якому обвинувачена «бажала настання будь-яких суспільно-небезпечних наслідків, не виключаючи наслідків у виді смерті», оскільки обвинуваченням не доведено того, що обвинувачена діяла з прямим умислом, а в судовому засіданні встановлено, що в її діях був наявний непрямий умисел.

Така зміна формулювання обвинувачення не суперечить вимогам ч.3 ст.337 КПК України, оскільки це не погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, крім того свідчить про ретельний аналіз доказів, в тому числі показань самої обвинуваченої.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що надані в судовому засіданні пояснення експертом ОСОБА_17 мають суперечливості з даними, зазначеними у висновку медичної експертизи № 10-14/2761-е/22, а також слідчому експерименті та показаннях обвинуваченої щодо механізму нанесення тілесного ушкодження потерпілому, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Так, як убачається з пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_17 , вони є послідовними та логічними, узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Судово-медичний експерт ОСОБА_17 пояснила, що наявне тілесне ушкодження у ОСОБА_13 , а саме: проникаюче колото-різане поранення живота з ушкодженням м`яких тканин та кишечника спричинено шляхом не менше ніж одноразової дії одностороннє гострого, плоского типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з лезом середньої гостроти, при цьому глибина занурення клинка ножа складала приблизно 9 см, найбільша ширина зануреної частини клинка - не більше 2,8 см. Ушкодження заподіяно з силою, достатньою для його заподіяння. Зазначила, що смерть ОСОБА_13 настала у проміжок часу, який обчислюється хвилинами. При даному пораненні спочатку потерпілий міг вести себе активно, оскільки мав місце стан легкого алкогольного сп`яніння. Крім того, можливо, що крові спочатку могло не бути.

Такі пояснення узгоджуються:

- зі змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року за участю обвинуваченої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 , відповідно до яких обвинувачена, пояснила, що в момент, коли ОСОБА_13 перебував позаду неї, вона перевернула ніж, який тримала у правій руці, гострою частиною в напрямку потерпілого, лезом вверх та не обертаючись нанесла удар з переду назад, вдаривши його в праву частину тіла. Ніж відразу витягнула та кинула на мийку, на ньому були розмиви крові близько 5 см. Зазначила, що ніж срібний, довжина рукоятки складає 10-12 см., довжина леза - 15 см. (т. 1 а.с. 99-100).

- висновком судово-медичної експертизи № 10-14/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року, згідно якого, на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 , встановлені спричинені ушкодження.

Показання обвинуваченої ОСОБА_8 , які були отримані під час слідчого експерименту за її участю, не суперечать судово-медичним експертним даним щодо способу та механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, під час досудового розслідування було проведено декілька судово-медичних експертиз трупа ОСОБА_13 , в тому числі судово-медичні експертизи № 10-12/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року та № 10-14/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року, якими ретельно перевірено механізм заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, зокрема з урахуванням отриманих відомостей під час проведеного слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року за участю обвинуваченої ОСОБА_8 щодо механізму нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 фактично вбачається, що єдиною підставою для призначення додаткової судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_13 , на думку апелянта, є невідповідність показань обвинуваченої ОСОБА_8 , що надані нею під час судового розгляду, відомостям вищезазначеного протоколу слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року, висновку судово-медичної експертизи № 10-14/2761-е/22 від 17 листопада 2022 року та показанням експерта ОСОБА_17 , що надавались останньою в суді першої інстанції.

Разом з цим, перевіряючи такі доводи сторони захисту, колегія суддів зазначає, що експертом ОСОБА_17 проведено повне та об`єктивне дослідження тілесних ушкоджень потерпілого, з урахуванням усіх показань свідків та обвинуваченої, але захисник в своїй апеляційній скарзі не наводить нових доказів, які б могли бути підставою для визнання експертизи №10-14/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року неповною.

Цих відомостей не містять і матеріали кримінального провадження, а тому відсутні причини для проведення додаткової судово-медичної експертизи, про що слушно зазначив суд. Крім того, сторона захисту, не погоджуючись із висновком судово-медичної експертизи № 10-14/2761-е/22 від 17 листопада 2022 року, не посилається на обставини, які викликають сумніви в достовірності висновків експертизи і які є суттєвими та можуть впливати або впливають на кваліфікацію дій ОСОБА_8 .

Колегія суддів також зауважує, що допитаний за клопотанням сторони захисту експерт ОСОБА_17 детально розповіла, які методичні рекомендації використано для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого та їх механізм заподіяння. З пояснень експерта не вбачаються будь-які розбіжності з висновками експертизи, що могли вплинути на її результати або давали підстави для призначення додаткової експертизи.

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника ОСОБА_11 щодо необхідності проведення у цьому кримінальному провадженні додаткової судово-медичної експертизи та додаткових слідчих дій.

З приводу апеляційних доводів сторони захисту в частині того, що дії ОСОБА_8 були невірно кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, тоді як правильна кваліфікація вчиненого нею злочину повинна бути за ч.1 ст.119 КК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.

Так, диспозицією ст.115 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На відміну від згаданого злочину, вбивство через необережність (ст.119 КК України) за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини в вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості (ст.25 КК України).

Зокрема, необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, розмежування умисного вбивства (ст.115 КК України) і вбивства, вчиненого через необережність (ч.1 ст.119 КК України), здійснюється за суб`єктивною стороною цього злочину, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

Так, умисне вбивство може бути вчинено з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або може бути з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо припускає її настання.

Колегія суддів зауважує, що питання про умисел необхідно вирішувати з урахуванням сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранень та інших тілесних ушкоджень, причин припинення злочинних дій, поведінки винного і потерпілого, що передувала події, їхніх стосунків.

Аналогічна позиція знайшла своє відображення в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 331/1031/19 (провадження № 51-1035 км 20), 19 березня 2020 року у справі № 654/2820/17 (провадження № 51-5998 км 19).

Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що намір у обвинуваченої ОСОБА_8 на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 був відсутній, а тому її дії неправильно кваліфіковані, ретельно перевірялися судом першої інстанції і свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

Зокрема, надаючи критичну оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності у обвинуваченої ОСОБА_8 умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_13 , судом першої інстанції правильно враховано усі встановлені фактичні обставини у цьому кримінальному провадженні, в тому числі знаряддя злочину (ніж), спосіб нанесення (з достатньою силою), характер, локалізація тілесних ушкоджень (з глибиною занурення клинка 9 см, яке заподіяно в область живота, де знаходяться життєво важливі органи людини), інтенсивність та цілеспрямованість дій.

При цьому, колегія суддів враховує пояснення самої обвинуваченої ОСОБА_8 , яка не заперечувала факт виникнення у неї конфлікту з ОСОБА_13 , через залицяння останнього до неї, а також не заперечувала, що вона спричинила йому однин удар ножем, а саме - ОСОБА_13 знаходячись позаду неї на відстані 0,5 метра, схопив її за статеві органи та вона відразу завдала йому удар цим ножем, яким нарізала помідори. Вона розлютилася на ОСОБА_13 , та бажаючи, щоб останній прибрав руку і відстав від неї відмахнулася від нього тією рукою, в якій перебував ніж. При цьому зазначила, що перевернула ніж лезом назад та за траєкторією спереду назад здійснила рух рукою. Разом з тим, пояснила, що протягом двох років працювала обвальницею м`яса, та перевертає ніж механічно, маючи таку звичку.

Показання ОСОБА_8 , які були отримані під час слідчого експерименту за її участю, не суперечать судово-медичним експертним даним щодо способу та механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Експерт ОСОБА_17 також пояснила під час свого допиту в місцевому суді, що смерть ОСОБА_13 настала у проміжок часу який обчислюється хвилинами та при даному пораненні спочатку потерпілий міг вести себе активно, оскільки мав місце стан легкого алкогольного сп`яніння. Крім того, експерт зазначила про можливість відсутності крові у потерпілого спочатку, але вказала, що ушкодження заподіяно з достатньою силою для його завдання.

Водночас, колегія суддів критично ставиться до показань обвинуваченої про те, що вона випадково завдала удар ножем, оскільки такі показання ОСОБА_8 спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності та спростовуються іншими зібраними і дослідженими доказами у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що показання свідка ОСОБА_12 щодо повідомленого йому обвинуваченою механізму спричинення останньою тілесного ушкодження потерпілому не суперечать відомостям вищезазначених протоколу проведення слідчого експерименту від 05 жовтня 2022 року за участі ОСОБА_8 , висновку судово-медичної експертизи № 10-14/2761-С/22 від 17 листопада 2022 року та показанням експерта ОСОБА_17 .

Також належить взяти до уваги посткримінальну поведінку обвинуваченої, яка не тільки не намагалась надати будь-яку допомогу потерпілому ОСОБА_13 після спричиненого йому ножем тілесного ушкодження, але й залишила місце вчиненого злочину, не дочекавшись свідка ОСОБА_12 після того, як вона повідомила останньому про скоєне та він пішов до потерпілого, щоб дізнатись стан ОСОБА_13 .

Тобто, на думку колегії суддів, показання обвинуваченої про випадкове спричинення потерпілому тілесних ушкоджень ножем внаслідок протиправних дій останнього, є голослівними й наданими з метою применшити свою відповідальність за вчинене.

За таких обставин, надаючи оцінку доводам захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про невірну правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що обвинувачена:

- обрала знаряддями вчинення злочину кухонний ніж, який має колючо-ріжучі властивості та з глибиною занурення клинка 9 см, тобто була велика ймовірність того, що під час його застосування можливо заподіяти смерть людині, натомість, описана нею ситуація не вимагала такого варіанту реагування на дії потерпілого;

- мала достатній досвід поводження з ножем, оскільки тривалий час працювала в м`ясному магазині обвальницею, відділяючи м`ясо від кісток;

- перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обурившись діями потерпілого, який, зі слів обвинуваченої, схопив її за статеві органи, з достатньою силою завдала один удар в області живота потерпілого, де знаходяться життєво важливі органи, що свідчить про інтенсивність та цілеспрямованість дій обвинуваченої;

- добре розуміла, що спричинила потерпілому тілесні ушкодження ножем, про що повідомила свідку ОСОБА_12 тільки, коли залишила місце мешкання ОСОБА_13

- після вчиненого злочину не надала потерпілому медичної допомоги, не викликала швидкої медичної допомоги, а навпаки, покинула місце злочину, не дочекавшись на вулиці свого співмешканця.

Крім того, колегія суддів зазначає, що диспозицією ст. 119 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, вчинене через необережність.

З суб`єктивної сторони цей склад злочину характеризується злочинною самовпевненістю, тобто якщо особа передбачала можливість настання смерті іншої особи внаслідок свого діяння, але легковажно розраховувала на їх відвернення (ч.2 ст.25 КК України), або злочинною недбалістю, що характеризується тим, що особа не передбачала, що внаслідок її дій чи бездіяльності може настати смерть іншої особи, хоча повинна була і могла це передбачити (ч. 3 ст. 25 КК України).

Положеннями ст.24 КК України визначено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч.2 цієї статті). Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч. 3 цієї статті).

При цьому, як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, вбивство через необережність внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від вбивства з непрямим умислом, коли винний, передбачаючи настання смерті, свідомо її допускає. При цьому винний усвідомлює можливість настання смерті потерпілого в даному випадку від його поведінки, не бажаючи разом із тим злочинного наслідку або байдуже ставлячись до його настання. Про наявність непрямого умислу свідчить, зокрема, розрахунок винного на випадковість, «навмання».

При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії (бездіяльності), але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю.

Разом з тим колегія суддів, з урахуванням аналізу вищезазначених доказів, зауважує, що за результатом апеляційного розгляду не встановила обставин, які б підтверджували факт того, що дії ОСОБА_8 містили ознаки злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Поряд з цим, в апеляційних скаргах захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не наводять переконливих доводів, які б свідчили про незаконність, необґрунтованість і невмотивованість оскаржуваного вироку місцевого суду у цій частині, а лише зауважують, що у ОСОБА_8 не було прямого умислу на вбивство, оскільки дії останньої мали характер ненавмисних, і наполягали на тому, що дії їх підзахисної належить кваліфікувати за ч.1 ст. 119 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчать про те, що поведінка обвинуваченої до та після вчинення злочину, його механізм, характер, знаряддя, локалізація і спосіб завдання тілесного ушкодження вказують на спрямованість її дій саме на позбавлення життя потерпілого та настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_13 від вчиненого нею діяння, а тому доводи захисників про необхідність кваліфікації дій обвинуваченої за ч.1 ст.119 КК України є необґрунтованими.

Таким чином, на підставі аналізу доказів, детально наведених у вироку, виходячи з конкретних обставин провадження, суд правильно надав юридичну оцінку узгодженим діям обвинуваченої та обґрунтовано кваліфікував ОСОБА_8 саме за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Така позиція повністю узгоджується з правовими висновками, які міститься у постановах Верховного Суду від 27 березня 2024 року у справі №216/5793/22 (провадження №51-6861 км 23), від 11 липня 2024 року у справі №138/1462/22 (провадження №51-1277 км 24), від 10 жовтня 2024 року у справі №207/2269/22 (провадження №51-671 км 24), від 20 січня 2025 року у справі №357/12623/21 (провадження №51-2720 км 23).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст.94 КПК України, критерію «поза розумним сумнівом» оцінив усі наявні докази, прийшов правильного та обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину та цілком вірно кваліфікував її дії саме за ч.1 ст.115 КК України, а тому доводи сторони захисту про неповноту та неправильність судового розгляду, недоведеність вини обвинуваченої та відсутність в її діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не є слушними і не підлягають задоволенню.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено в межах санкції та правил закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання сторони захисту про необхідність призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання не є слушним, оскільки призначене їй покарання (його вид та розмір) є таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним та співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для його зміни та скасування, як на тому наполягають захисники в своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4