Справа № 571/2172/25
Провадження №1-кп/571/214/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року селище Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області

у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0000163, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 01.07.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04.12.2024 за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України,

в с т а н о в и в:

22 червня 2025 року близько 12 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), під час перебування в коридорі квартири ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, будучи переконаними, що його дії не будуть помічені власником та сторонніми особами, умисно, таємно, протиправно, з корисливих мотивів, викрав пластикову картку банку AT «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , яка знаходилась в гаманці, що був поміщений в кишеню куртки ОСОБА_5 , яка є матеріальною формою одержання, зберігання, використання і поширення інформації, зафіксованої на носієві і у контексті положень п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV, п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-ІП, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-ХІІ, є офіційним документом, а саме електронним платіжним документом - засобом доступу до банківських рахунків, та належать ОСОБА_5 , якою в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Отже, ОСОБА_4 , обвинувачується у викраденні офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , будучи засудженим 04.12.2024 Рокитнівським районним судом Рівненської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України, до 5 років позбавлення волі (відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю кримінальних правопорушень), на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням 2 років іспитового строку, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 22 червня 2025 року близько 12 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 під час перебування в коридорі квартири ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з метою збагачення за рахунок викрадення чужого майна, будучи переконаними, що його дії не будуть помічені власником та сторонніми особами, повторно, умисно, таємно, протиправно викрав грошові кошти в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, які знаходились в гаманці, що був поміщений в кишеню куртки ОСОБА_5 , яка висіла в коридорі, та які належали ОСОБА_5 ..

Продовжуючи свій протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, 22 червня 2025 року із 13 год. 06 хв. ОСОБА_4 , маючи при собі банківську картку AT «ОЩАДБАНК» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , яку він викрав в останнього 22.06.2025, без згоди власника картки, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись єдиним наміром, з метою збагачення, усвідомлюючи, що діє в умовах воєнного стану, який впроваджено Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» впроваджено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який далі продовжувався Указами Президента №133/2022 від 14.03.2022 року, №259/2022 від 18.04.2022 року, №341/2022 від 17.05.2022 року, №573/2022 від 12.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, № 734/2023 від 06.11.2023 року, № 49/2024 від 06.02.2024 року, № 271/2024 від 06 травня 2024 року, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, №26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, перебуваючи в магазині «Скиба», що заходиться за адресою вул. Незалежності, 2г, в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області, розрахувався карткою за придбання товарів на суму 4,00 грн; в магазині «Аврора», що заходиться за адресою вул. Шевченка, 6 в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області, розрахувався карткою за придбання товарів на загальну суму 43,00 грн (18 грн + 25 грн); в магазині «7 КІЛОМЕТР», що заходиться за адресою вул. Шевченка, 3 в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області, розрахувався карткою за придбання товарів на суму 100 гри.; в магазині «Spirit», що знаходиться за адресою: вул. Захисників України, 17/1 в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області, розрахувався карткою за придбання товарів на загальну суму 2094,65 грн (124,99 грн + 41,70 грн + 106,88 грн +272,50 грн + 134,98 грн + 212 грн + 116,10 грн + 377,50 грн + 59,40 грн + 92,40 грн + 551,90 грн + 4,30 грн); в магазині «Продукти» по вул. Незалежності, 17 в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області, розрахувався карткою за придбання товарів на загальну суму 3570,00 грн. (55 грн + 255 грн + 35 грн + 218 грн + 130 грн + 130 грн + 85 грн + 450 грн + 130 грн + 31 грн + 135 грн + 200 грн + 30 грн + 270 грн + 200 грн + 210 грн + 496 грн + 310 грн + 60 грн + 140 грн); в торгівельно-сервісній мережі «EKSPRES» в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області розрахувався карткою за придбання товарів на суму 250,00 грн; в торгівельно-сервісній мережі «SMART KAFE» в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області розрахувався карткою за придбання товарів на загальну суму 100,00 грн (64 грн +36 грн); в торгівельно- сервісній мережі «Gurtovijskladmagazin» в селищі Рокитне Сарненського району Рівненської області розрахувався карткою за придбання товарів на загальну сум)/ 236,00 грн ( 36 грн + 200 грн); в торгівельно-сервісній мережі «Shevchenko8» розрахувався карткою за придбання товарів на суму 55,00 грн.

Крім того, продовжуючи свій протиправний намір, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, о 20 год. 49 хв. 22.06.2025 ОСОБА_4 з банкомату банку AT «Ощадбанк» в селищі Рокитне по вул. Незалежності 17, Сарненського району, Рівненської області, шляхом використання вищезазначеної картки, зняв готівкою 10000 (десять тисяч) гривень, належні ОСОБА_5 , які привласнив.

Викрадене майно ОСОБА_4 привласнив та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальний збиток на загальну суму 22563 (двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят три) гривні 65 копійок, з яких 111 грн - комісія банку за проведені транзакції.

Отже, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Із постанови Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 521/844/21 випливає, що роз`яснення учасникам судового провадження підстав та наслідків його здійснення за ч. 3ст. 349 КПК не повинно мати формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК, повинен роз`яснити суть цієї норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння всіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися в добровільності їх позицій.

Отже, визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, в якому особа обвинувачується, правові наслідки розгляду на підставі ч.3 ст.349 КПК, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є передумовами можливості здійснення розгляду провадження в зазначеному порядку.

Під час судового розгляду обвинувачений усвідомлено відмовився від повного розгляду справи у встановленому законом порядку, а дійсність і добровільність вказаної відмови перевірена судом, свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному проступку викраденні офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, погодився із кваліфікацією дій за ч. 1ст.357 КК України, а також свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні таємному викраденні чужого майна (крадіжці), у період дії воєнного стану, вчиненому повторно, погодився зі кваліфікацією дій за ч.4 ст. 185 КК України та визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини, та дав згоду на розгляд кримінального провадження у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_4 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після чіткого, детального та розгорнутого пояснення судом змісту норми ч. 3ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду.

Зазначене підтримала також прокурорка.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечив проти розгляду справи, обмежившись допитом його, обвинуваченого та дослідження характеризуючи даних відносно особи обвинуваченого. Крім того зазначив, що претензій до обвинуваченого немає, при визначенні міри покарання покладаються на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив зазначені у обвинувальному акті обставини, зазначив, що викрав у потерпілого банківську картку та кошти, які знаходились у коридорі квартири потерпілого, щиро кається у вчиненому та просив його суворо не карати.

Відповідно до цих вимог закону, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, оскільки він вчинив викрадення офіційного документа з корисливих мотивів.

Також дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, в умовах воєнного стану.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3)враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даних про особу винного. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 127/10995/19, яку суд застосовує у відповідності до приписів ч. 6 ст.368 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд ураховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком та тяжкими умисними злочинами проти власності, дані про особу винного, який є раніше судимий та вчинив зазначені кримінальні правопорушення під час іспитового строку, не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, неодружений, під наглядом в наркологічному чи психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Зважаючи на особу винного та фактичні конкретні обставини у цьому кримінальному провадженні у їх сукупності, без застосування ст. 314-1 КПК України, яка є правом суду, а не обов`язком, указаний випадок не є винятковим, і указане питання перед судом учасниками судового провадження не порушувалося, відповідно до постанови Верховного Суду від 07.06.18. (справа № 534/2180/16-к), суд призначає покарання у межах санкції інкримінованих статей: за ч. 4 ст.185 КК України - позбавлення волі на строк 5 років та за ч. 1 ст.357 КК України - обмеження волі на строк 1 рік;

На підставі ч. 1ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, - позбавлення волі на строк 5 років.

Саме такий вид та розмір покарання засновані на вимогах виваженості та справедливості, відповідають принципу індивідуалізації покарання та адекватності вчиненому. На переконання суду цей захід примусу сформує право слухняну поведінку обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови і позбавить можливості вчиняти нові кримінальні правопорушення. Підстав для призначення більш суворого чи більш м`якого покарання суд не вбачає. Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст. 69 КК України, суд не знаходить, так як усе вищеописане слугує підставою для призначення покарання у межах санкції статті у виді позбавлення волі у мінімальному його строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 04 грудня 2024 вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі та, за ч.1 ст.357 КК України до покарання у вигляді один рік обмеження волі, за ч.3 ст.357 КК України до покарання у вигляді один рік обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначено ОСОБА_4 у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком два роки, вчинив ці кримінальні правопорушення у період іспитового строку, а тому суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст.71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати покарання, невідбуте за попереднім вироком.

Також суд враховує те, що відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами покарання», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробування і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14 вересня 2021 року (справа № 127/25037/17), якою наголошено, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368-370, 374, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.1 ст.357 КК України, призначити покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання вироком законної сили обрати тримання під вартою, взявши під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 15 жовтня 2025 року.

Процесуальні витрати учасниками кримінального провадження не заявлені.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Речові докази, а саме: оптичний диск My Media DVD-R 4.7 GB для лазерних систем зчитування об`ємом 4/7 GB/16X speed/120Min на якому наявно 5 (п`ять) відеозаписів залишити при матеріалах справи; банківська карта відкрита в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 до 02/30,99 повернути ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рокитнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча суддя ОСОБА_1