Житомирський апеляційний суд
Справа №279/4619/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/895/25
Категорія ст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 .

Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки засуджений ОСОБА_6 на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою його звільнити умовно-достроково.

Вважає, що суд не врахував всіх обставин, а саме позитивну характеристику, відсутність стягнень, наявність 4 заохочень, постійну працю, що в сукупності свідчить про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Однак судом першої інстанції не в повній мірі дотримані зазначені вимоги Закону.

З матеріалів справи вбачається, в період з 20.07.2023 року до 27.07.2025 року ОСОБА_6 відбував покарання у ДУ «Бориспільська виправна колонія №119». Переведений для подальшого відбуття покарання у ДУ «Коростенська виправна колонія №71» у зв`язку з реорганізацією ДУ «Бориспільська виправна колонія №119». Початок строку: 20.07.2023 року. Кінець строку: 20.07.2026 року.

Станом на 20.07.2026 року ОСОБА_6 відбув 2/3 терміну покарання, то відповідно до ч.3ст.81 КК України до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з характеристикою ДУ «Бориспільська ВК №119» засуджений ОСОБА_6 має квартиру, де після звільнення планує проживати, має середню освіту, мав стабільну роботу, працює в установі виконання покарань, сумлінно відноситься до праці, самооцінка адекватна, конфліктів з іншими засудженими не мав, поведінка самокерована, врівноважений, має високий рівень мотивації, відповідальний, наполегливий, має чіткий план на подальше життя, немає дисциплінарних стягнень, на даний час алкоголь не вживає, наркотичні речовин не вживав, підтримує соціальні зв`язки з тіткою та батьком, винну у скоєному визнав, мав 1 стягнення знято та 4 заохочення, бере активну участь у заходах.

Згідно з характеристикою ДУ «Коростенська ВК №71» засуджений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, закінчив ПТУ за фахом тракторист, підвищує загальосвітній рівень, до засудження працював на будівництві, азартні ігри не грав, боргів не мав, поводить себе адекватно, ПАР не вживає, підтримує соціальні зв`язки, вину визнав та вказав, що покарання надто суворе, ризик вчинення повторно кримінального правопорушення середній.

Висновки суду про те, що вказані матеріали не підтверджують факт виправлення засудженого ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, має 4 заохочень, одне стягнення, яке погашено, характеризується позитивно, працює, до праці ставиться сумлінно, приймав участь у програмі « Духовне відродження », тому колегія суддів вважає, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд врахував пояснення представника ДУ «КВК №71», який вказав, що через короткий період перебування ОСОБА_6 у цій установі важко надати об`єктивну оцінку, однак необхідно враховувати також дані з ДУ «Бориспільська ВК №119», якою характеризується позитивно, як такий, що став на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 , оскільки на момент звернення до суду із поданням, мету покарання було досягнуто, засуджений довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду про відмову в умовно достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 не відповідає фактичним обставинам провадження та підлягає скасуванню, а апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15 серпня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців; ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2018 року скасовано іспитовий строк і направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, умовно-достроково строком на 7 (місяців) 10 (десять) днів.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: