Провадження № 1-кп/761/4313/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження № 0000951 від 22.09.2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, одруженого, є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 111-1, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

05.11.2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва з Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні з відповідними додатками за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 111-1, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 22.09.2025 року.

До початку судового розгляду, з огляду на вимоги закріплені ст. 32, 314 КПК України, судом було поставлено на обговорення питання щодо підсудності даного обвинувального акту Шевченківському районному суду м. Києва.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що дане кримінальне провадження з обвинувальним актом підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Києва.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник покладалися на розсуд суду щодо підсудності.

Заслухавши сторін кримінального провадження, суд приходить до такого.

Під час підготовчого судового засідання суд вирішує питання, передбачені частиною 3 статті 314 КПК України.

Одним з питань є направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У відповідності до п.6 ч.2 ст.412 КПК України, дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Питання територіальної юрисдикції безпосередньо пов`язане із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається "належний суд", тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

До початку судового розгляду суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Як убачається зі змісту обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 111-1, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України.

Дії, інкриміновані ОСОБА_4 , у вчиненні найтяжчого із кримінальних правопорушень, а саме: передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, який є тяжким, вчинені за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вул. Соснова, 25, що є місцем закінчення злочинних дій. Отже, виходячи зі змісту обвинувального акту, найтяжче кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України, вчинене на території Обухівського району Київської області, очевидно поза межами територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідно до правил ст.32,34 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, у разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення. Питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

За таких обставин, враховуючи правила, визначені ст. 32, 34 КПК України, в даному конкретному випадку кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 111-1, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000951 від 22.09.2025 року, підлягає направленню до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Шевченківського районного суду м. Києва до Обухівського районного суду Київської області в межах юрисдикції Київського апеляційного суду.

Щодо вирішення клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою суд дійшов такого висновку.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, оскільки раніше встановлені ризики не зникли, так як ОСОБА_4 може переховуватися від суду з урахуванням покарання, яке загрожує у разі визнання винним, інші раніше встановлені ризики, визначення ст. 177 КПК України, уважає, не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заперечували з приводу задоволення клопотання, вказали, що обвинувачення не обґрунтоване, ризики неправомірної поведінки відсутні, всі докази зібрані, уважають може бути застосований менш суворий запобіжний захід. Просили врахувати дані про особу ОСОБА_4 , який являється особою з інвалідністю ІІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, є учасником бойових дій.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16.10.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до 28.11.2025 року включно.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінально-процесуальних обов`язків, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд дійшов висновків, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на свідків, причетних осіб, що на даний час не зменшилися та не змінилися, з урахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , інкримінованих дій, тяжкості покарання, яке загрожує в разі визнання винним.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який в період воєнного стану знятий з військового обліку, обвинувачуються у низці злочинів, проти основ Національної безпеки України, в сфері обігу наркотичних засобів, проти громадської безпеки, в тому числі тяжкого злочину, в період воєнного стану, у співучасті. Одночасно під час розгляду клопотання обвинуваченим та захисником не наведені такі вагомі фактичні дані та обставини, які б забезпечували належну процесуальну поведінку обвинуваченого без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, відомості, наведені захисником ОСОБА_4 про сімейні зв`язки, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, статус учасника бойових дій, не гарантують на даній стадії кримінального провадження належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , не переважають встановлених ризиків.

Необхідно врахувати інші дані про обвинуваченого: його вік та стан здоров`я, відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, відсутність належних гарантій та підтверджених соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що на даній початковій стадії судового розгляду ступінь ризиків не зменшилася, запобігти встановленим ризикам можливо виключно лише шляхом продовження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що свідчать наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення встановлених ризиків, зокрема домашній арешт чи застава. Суду не надано будь-яких фактичних даних про стан здоров`я обвинуваченого, які би свідчили про суттєве зменшення чи зникнення раніше встановлених ризиків, встановлених ст. 177 КПК України, неможливість перебування в установі попереднього ув`язнення.

Згідно ч.6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, враховуючи обсяг обвинувачення у вчиненні декількох злочинів, в тому числі тяжкого злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава також не застосовується.

Доводи сторони захисту про відсутність вагомих даних на підтвердження вини ОСОБА_4 та обґрунтованості обвинувачення є передчасними з огляду на те, що на даний час триває стадія підготовчого судового засідання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 34, 177, 183, 199, 314 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000951 від 22.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 28 ч.4 ст. 111-1, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, направити до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження з Шевченківського районного суду м. Києва до Обухівського районного суду Київської області в межах юрисдикції Київського апеляційного суду.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити до 17 січня 2026 року включно.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Києва протягом п`яти днів із дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1