Справа № 128/3775/25
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» відносно засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання відповідно до статей 5, 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області подано вищевказане клопотання, яке мотивоване тим, що « ОСОБА_4 засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Також ОСОБА_4 засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 23.11.2022 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 6 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання вироку Барського районного суду від 13.10.2020 до 7 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.10.2020, призначено остаточне покарання у виді 7 років 6 місяців. На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, у зв?язку з набранням законної сили 09.08.2024 Законом України №3886-1X від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» адміністрація Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» направляє клопотання до Вінницького районного суду для вирішення питання відповідно до ст. 5, ст. 74 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до положень Закону України №3886-1X від 18.07.2024».

У судовому засіданні 13.10.2025 прокурор ОСОБА_3 суду зазначив, що ОСОБА_4 слід звільнити від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019) та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 13.10.2020, у зв`язку із усуненням законом караності діяння. Також ОСОБА_4 слід звільнити від покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 03.02.2021, у зв`язку із чим вирок Барського районного суду Вінницької області від 10.06.2021, яким при призначенні покарання враховано вирок Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021, слід змінити та вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, без застосування частини четвертої статті 70 КК України. Крім того, ОСОБА_4 слід звільнити від покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22.08.2020, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 23.11.2022, у зв`язку із усуненням законом караності діяння. Також зазначив, що на даний час у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» про застосування ОСОБА_4 покарання за наявності кількох вироків (оскільки вироком Барського районного суду Вінницької області від 23.11.2022 не врахований вирок Барського районного суду Вінницької області від 10.06.2021).

Представник Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» в судове засідання та засуджений ОСОБА_4 на зв`язок в режимі відеоконференції не з`явилися, хоч про день, час та місце судового розгляду повідомлялися судом у встановленому законом порядку.

Попередньо начальник Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 подали заяви про розгляд клопотання без їхньої участі, засуджений у своїй заяві також зазначив, що послуг адвоката не потребує.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд 13.10.2025 за відсутності представника Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» та засудженого ОСОБА_4 .

Заслухавши думку прокурора, оглянувши клопотання та матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

У пункті 13 частини першої статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Установлено, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 13.10.2020 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна». Вирок Барського районного суду Вінницької області від 13.10.2020 набрав законної сили 27.01.2021.

Барський районний суд Вінницької області вироком від 03.02.2021 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 13.10.2020 і призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі». Вирок Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021 набрав законної сили 06.03.2021.

Барський районний суд Вінницької області вироком від 10.06.2021 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі. На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021 остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі». Вирок Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021 набрав законної сили 13.07.2021.

Барський районний суд Вінницької області вироком від 23.11.2022 ухвалив « ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України у виді шести років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді чотирьох місяців арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді шести років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді семи років позбавлення волі. Зарахувати у строк покарання ОСОБА_4 , остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання частково відбуте за попереднім вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року. ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді п?яти років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 263 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді п?яти років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Барського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2020 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді семи років шести місяців позбавлення волі». Вирок Барського районного суду Вінницької області від 23.11.2022 набрав законної сили 24.12.2022.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що, якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливими для обвинуваченого.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024, у статті 51 КУпАП, якою передбачена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна. Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП. Отже, із часу набуття 09.08.2024 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК України може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статті 51 КУпАП. Як наслідок, для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК України, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК України».

У частині шостій статті 3 КК України передбачено, що зміни до КК України можуть вноситися, у тому числі, законами про внесення змін до законодавства України про адміністративні правопорушення.

У пояснювальній записці до запропонованих змін до статті 51 КУпАП законодавець їх метою визначив саме зміну кримінального законодавства щоби досягнути домірності при застосуванні кримінальної відповідальності за правопорушення незначної тяжкості.

Отже, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21) дійшла висновку, що «зміна до статті 51 КУпАП, яка стосується збільшення розміру коефіцієнта неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для кваліфікації відповідних діянь як адміністративного правопорушення, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У той же час наголошено, що визначення суми, яка дорівнює два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, здійснюється виходячи з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діяв на час вчинення відповідного діяння».

Згідно з п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

У підпункті 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України визначено, що сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Отже, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2018 становив 1 762 грн, станом на 01.01.2019 1 921 грн, станом на 01.01.2020 2 102 грн, станом на 01.01.2021 2 270 грн.

Установлено, що ОСОБА_4 засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 13.10.2020, крім іншого, по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення 17.09.2019 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, на суму 600,00 грн, по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, зокрема: 14.08.2018 на суму 800,00 грн, 15.08.2018 на суму 42 090,75 грн, 16.06.2019 на суму 1 300,00 грн, 27.06.2019 на суму 721,00 грн, 02.07.2019 на суму 21 281,60 грн, 03.09.2019 на суму 13 336,20 грн та 1 000 доларів США, 18.09.2019 на суму 8 090,75 грн, 16.01.2020 на суму 2 514,49 грн, а також по ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 19.01.2020 замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у приміщення, на суму 454,31 грн.

Враховуючи, що вартість предметів вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019), та передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, станом на момент вчинення кримінальних правопорушень не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, отже, до таких діянь мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 13.10.2020 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом 13.10.2020 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019) та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Водночас, враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 15.08.2018, від 02.07.2019, від 18.09.2019 та від 16.01.2020), перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 15.08.2018, від 02.07.2019, від 18.09.2019 та від 16.01.2020).

Слід зазначити, що на строк призначеного покарання Барським районним судом Вінницької області вироком від 13.10.2020 не впливає звільнення, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, ОСОБА_4 в частині покарання, призначеного даним вироком за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019) та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 03.02.2021, покарання за яким враховано вироком Барського районного суду Вінницької області від 10.06.2021, по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 23.08.2020 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, на суму 451,50 грн.

Враховуючи, що вартість предмета вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, станом на 23.08.2020 не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 102 грн), отже, до такого діяння мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 03.02.2021 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Крім того, установлено, що ОСОБА_4 засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення 13.07.2020 таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, на суму 19 020,99 грн.

Оскільки вартість предмета вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, станом на 13.07.2020 перевищувала два неоподатковувані мінімуми доходів громадян (2 102 грн), отже, до такого діяння не застосовуються положення статті 5 КК України.

Водночас, враховуючи, що Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 остаточне покарання ОСОБА_4 призначено на підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021, беручи до уваги, що на підставі частини другої статті 74 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного судом покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021, тому ОСОБА_4 слід вважати таким, що засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, без застосування частини четвертої статті 70 КК України.

Крім того, установлено, що ОСОБА_4 засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 23.11.2022, крім іншого, по ч. 3 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше сховище та у житло особи, зокрема: 03.08.2020 на суму 20 936,60 грн, 10.08.2020 на суму 4 103,50 грн, 16.08.2020 на суму 5 644,64 грн, 18.02.2021 на суму 53 724,37 грн, а також по ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, зокрема: 18.08.2020 на суму 11 774,20 грн, 22.08.2020 на суму 535,57 грн.

Враховуючи, що вартість предметів вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом від 22.08.2020, станом на момент вчинення кримінального правопорушення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2 102 грн), отже, до такого діяння мають бути застосовані положення статті 5 КК України.

Встановивши, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 23.11.2022 ОСОБА_4 , крім іншого, визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22.08.2020 у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

При цьому, враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_4 майна станом на момент вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодом від 18.08.2020, та за ч. 3 ст. 185 КК України, за епізодами від 03.08.2020, 10.08.2020, 16.08.2020, 18.02.2021, перевищувала два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, відсутні підстави для застосування зворотної дії у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та звільнення ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 18.08.2020 та за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене в частині другій статті 74 КК України.

Застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в частині другій статті 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення нею певного діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини другої статті 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи, незалежно від того відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України чи виконання вироку відстрочене статтею 536 КПК України). Вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною другою статті 74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Враховуючи викладене та встановивши, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 13.10.2020 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за викрадення майна по деяких епізодах, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом 13.10.2020 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019) та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із усуненням законом караності діяння, що не впливає на строк призначеного покарання Барським районним судом Вінницької області вироком від 13.10.2020.

Крім того, встановивши, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 03.02.2021 ОСОБА_4 визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, за викрадення майна, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому, відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання.

Водночас, враховуючи, що Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 остаточне покарання ОСОБА_4 призначено на підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з урахуванням вироку Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021, беручи до уваги, що на підставі частини другої статті 74 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від призначеного судом покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 03.02.2021, тому ОСОБА_4 слід вважати таким, що засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, без застосування частини четвертої статті 70 КК України.

Крім того, встановивши, що Барський районний суд Вінницької області вироком від 23.11.2022 ОСОБА_4 , крім іншого, визнав винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за викрадення майна по одному епізоду, вартість якого станом на момент вчинення правопорушення не перевищувала двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тому відповідно до ст. 5 КК України, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та на підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22.08.2020 у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Слід зазначити, що звільнення у зв`язку із усуненням законом караності діяння ОСОБА_4 в частині покарання, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 23.11.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22.08.2020, в частині покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019) та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 13.10.2020, та в частині покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 03.02.2021, не впливає на строк остаточного покарання, призначеного ОСОБА_4 Барським районним судом Вінницької області вироком від 23.11.2022.

Таким чином, клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» слід задовольнити.

Керуючись статтями 5, 74 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» відносно засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання відповідно до статей 5, 74 КК України задовольнити.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 13.10.2020 за ч. 2 ст. 185 КК України, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами від 14.08.2018, від 16.06.2019 та від 27.06.2019) та за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 03.02.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений Барським районним судом Вінницької області вироком від 10.06.2021 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без застосування частини четвертої статті 70 КК України.

На підставі частини другої статті 74 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині покарання, призначеного Барським районним судом Вінницької області вироком від 23.11.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України за епізодом від 22.08.2020, у зв`язку із усуненням законом караності діяння.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ