18.12.2025 Провадження по справі № 1-кп/940/34/25
Справа № 940/845/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

законного представника потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0002977 від 14.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Лисичанськ Луганської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою технічною освітою, не одруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого :

- 26.12.1996 Северодонецьким міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ст. 208 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 30.03.2000 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 27.12.2004 Северодонецьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців;

- 10.09.2010 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 27.02.2015 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- 23.02.2016 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки;

- 13.04.2016 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 13.11.2017 Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 24.07.2020 за ч. 2 ст. 190 КК України Шосткинським міськрайонним судом Сумської області до покарання у вигляді позбавлення строком на 1 рік;

- 06.01.2021 Сосницьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;

- 22.03.2021 Менським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці;

- 18.04.2023 Львівським апеляційним судом Львівської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 80234 гривень;

- 02.12.2024 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області за ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вироком Львівського апеляційного суду від 18.04.2023 року, яким його засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 80234 гривень, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову повторно вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, при невстановлених обставинах, діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, із корисливих спонукань та переслідуючи злочинний умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілої шляхом обману, розподілили злочинні ролі для вчинення злочину.

14.06.2023 року о 14 год. 35 хвилин невстановлена досудовим розслідуванням особа, з мобільного телефону із номером НОМЕР_1 , здійснила телефонний дзвінок на стаціонарний номер телефону НОМЕР_2 потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та представившись лікарем ОСОБА_9 , повідомила завідомо неправдиву інформацію про те, що нібито її дочка потрапила у дорожньо-транспортну пригоду і на даний час знаходиться в лікарні та потребує дороговартісної операції.

Невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи від імені лікаря ОСОБА_10 , повідомила, що матері необхідно передати для лікування грошові кошти лікареві ОСОБА_11 . Потерпіла ОСОБА_8 довірилась вказаній інформації, а також словам невстановленої особи, підготувала грошові кошти в сумі 38 000 гривень та речі (халат, рушник, простирадло), які склала у поліетиленовий пакет, який поклала на столі у кімнаті житлового будинку.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи з невстановленою слідством особою, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 14.06.2023 року близько 16 години, прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 , де як лікар ОСОБА_11 заволодів грошима потерпілої ОСОБА_8 в сумі 38 000 гривень, які вона приготувала для допомоги доньці.

Своїми діями ОСОБА_4 спільно із невстановленою досудовим розслідуванням особою спричинили потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 38 000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав повністю, дав показання, які відповідають обставинам вчиненого ним кримінального правопорушення, підтвердивши, що він дійсно в час, при обставинах та у спосіб, зазначених у обвинувальному акті, заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб. В своїх показаннях вказав, що він, діючи повторно, за попередньою змовою з іншою людиною, попередньо розподілили злочинні ролі для вчинення злочину. 14.06.2023 року о 14 год. 35 хв. інша людина подзвонила на стаціонарний телефон потерпілій ОСОБА_8 та представився лікарем ОСОБА_12 , який повідомив неправдиву інформацію про те, що її дочка нібито потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, знаходиться в лікарні і потребує дороговартісної операції, а також сказав, що кошти для лікування треба передати лікареві ОСОБА_11 . В подальшому обвинувачений, усвідомлюючи, що вчиняє шахрайство в той же день близько 16 год. прибув до домоволодіння потерпілої ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де як лікар ОСОБА_11 заволодів її грошима в сумі 38 000 гривень, які вона приготувала для допомоги доньці. Зазначив суду, що шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 38 000 гривень він відшкодував повністю шляхом повернення грошових коштів потерпілій.

Законний представник потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні надала суду показання, в яких зазначила, що потерпіла доводиться їй матір`ю, зі слів якої їй стало відомо, що 14.06.2023 року о 14 год. 35 хв. до матері на стаціонарний телефон 5-22-95 подзвонив невідомий чоловік, який представився лікарем ОСОБА_12 та повідомив, що вона потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, знаходиться в лікарні і потребує дороговартісної операції, а також сказав, що кошти для лікування треба передати лікареві ОСОБА_11 . Через деякий час до неї додому прийшов лікар ОСОБА_11 забрав гроші в сумі 38 000 гривень, пакет з речами не взяв. В подальшому грошові кошти в сумі 38 000 гривень їй були повернуті. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і судом з?ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз?яснивши їм положення ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України як умисні дії, що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується вимогою про судимість, не одружений, не працюючий, посередньо характеризується, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, психічними розладами не страждає, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, відшкодував завдану матеріальну шкоду, обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини, відшкодування завданої шкоди.

До обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України ОСОБА_4 суд відносить рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе в умовах не пов?язаних з ізоляцією від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України до постановлення вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.12.2024 року, яким його засуджено за ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) років 6 (шість) місців, тому остаточне покарання йому має бути визначено відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Щодо застосування приписів кримінального закону щодо призначення остаточного покарання ВС зроблено правовий висновок, зокрема, у постанові від 03.10.2019 (справа № 755/3279/18).

Отже, зважаючи на вищевикладені приписи кримінального закону та висновок, зроблений ВС щодо призначення остаточного кримінального покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням приписів частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.12.2024 року, остаточно призначивши, покарання у виді 6 (шести) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Вирішуючи заяву заставодавця ОСОБА_14 суд вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16.06.2023 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 51 780 (п`ятдесят одну тисячу сімсот вісімдесят) гривень.

05.07.2023 року ОСОБА_14 внесено заставу за ОСОБА_4 у розмірі, визначеному в ухвалі слідчого судді від 16.06.2023 року. ( Т.2 а.с.-39)

За час дії відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави питання про звернення застави в дохід держави не вирішувалось, клопотань від прокурора до слідчого судді не надходило, а тому на підставі ч.11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 р. № 15, передбачений і порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених КПК України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія ухвали слідчого судді,суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження платіжних доручень територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, до органу Казначейства (п.п.7-8)

Враховуючи вищевикладене, після набрання вироком законної сили слід повернути застоводавцю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суму застави у розмірі 51 780 (п`ятдесят одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень, яка була внесена на депозитний рахунок Державної казначейської служби України на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16.06.2023 року (справа № 357/7217/23, провадження 1-кс/357/1537/23) за ОСОБА_4 .

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.12.2024 року, остаточно призначити, покарання у виді 6 (шести) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з дня набрання вироком законної сили та зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 14.06.2023 року по 07.07.2023 року, а також зарахувати останньому частково відбуте ним покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.12.2024 року, а саме з 09.01.2024 року по 12.01.2024 року, з 17.01.2024 року по 01.04.2025 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2023 року на мобільний телефон Нокіа ЕФ- 1114, мобільний телефон ОСОБА_15 та блокнот скасувати.

Речові докази : мобільний телефон Нокіа ЕФ- 1114, мобільний телефон Самсунг Гелексі А30, блокнот, які передані на зберігання до кімнати речових доказів ВП № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, квитанція № 252 від 19.06.2023 року та силіконовий чохол, банківську картку банку ПУМБ НОМЕР_3 , банківську картку банку А Банк НОМЕР_4 , паперову візитівку таксі «2110», гроші купюру 200 гривень, які передані на зберігання ОСОБА_4 повернути ОСОБА_4 ; грошові кошти в сумі 38 000 (тридцять вісім тисяч) гривень, які передані на зберіганні ОСОБА_8 повернути у її розпорядження.

Після набрання вироком законної сили повернути застоводавцю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суму застави у розмірі 51 780 (п`ятдесят одна тисяча сімсот вісімдесят) гривень, яка була внесена на депозитний рахунок Державної казначейської служби України на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду від 16.06.2023 року (справа № 357/7217/23, провадження 1-кс/357/1537/23) за ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_1