Справа № 221/9674/18
Провадження № 1-в/204/1180/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро справу за поданням сектору № 36 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Сектор № 36 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання згідно вироку Волноваського районного суду Донецької області від 14 березня 2019 року, заміненого ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 липня 2020 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відповідно до закону.

В обґрунтування подання вказали, що 03 серпня 2020 року ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 липня 2020 року, яка набрала законної сили була отримана та прийнята до виконання Волноваським районним відділом № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області. Цього ж дня засудженому ОСОБА_3 було направлено виклик до відділу пробації для постановки на облік та роз`яснення прав й обов`язків, порядок та умови відбування покарання у вигляді виправних робіт. 12 грудня 2022 року Волноваський районний відділ пробації № 2 направив подання до Волноваського РВП ГУНП в Донецькій області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 30 листопада 2023 року відносно засудженого заведено оперативно розшукову справу № 55-766. Станом на 03 червня 2025 року ОСОБА_3 на зв`язок із співробітниками сектору пробації не виходив. На цей час з дня набрання ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області відсутня інформація щодо вчинення нових кримінальних правопорушень та порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. З дня набрання вироком законної сили минуло два роки у зв`язку із чим просили звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився.

В судове засідання представник органу пробації не з`явився, однак надала на адресу суду заяву із проханням проводити розгляд заяви за її відсутності.

Прокурор не заперечувала проти задоволення подання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що вироком Волноваського районного суду Донецької області від 14 березня 2019 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України та призначено покарання у вигляді двох років шести місяців обмеження волі.

13 липня 2020 року ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області було задоволено подання Державної установи «Дружелюбівського виправного центру № 1» та замінено засудженому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Волноваського районного суду Донецької області від 14 березня 2019 року на більш м`яке покарання у вигляді виправних робіт на той же строк, з відрахуванням 15 % заробітку в дохід держави.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України слідує, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі N 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч. 1 п. 1 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що подання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, 152 КВК України, п. 9 ч. 1 ст. 537, ч. 5 ст. 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання сектору № 36 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Волноваського районного суду Донецької області від 14 березня 2019 року, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Суддя: ОСОБА_1