Справа № 643/1180/26
Провадження № 1-кс/643/964/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

встановив:

До суду надійшло клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що члени міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», із залученням третіх осіб, всупереч норм діючого законодавства України, прийняли незаконне рішення про встановлення групи інвалідності військовозобов`язаним особам.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що до вказаної діяльності причетна громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, займаючи посаду заступника директора з експертизи тимчасової непрацездатності Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 2 філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», діючи за попередньою змовою із в.о. завідуюча міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період 2024 року, здійснила дії, спрямовані на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, ОСОБА_4 , використовуючи свої зв`язки у лікарському закладі за місцем своєї роботи, організувала фіктивне проходження лікарсько-консультативної комісії військовозобов`язаних громадян України за умови відсутності їх об`єктивного обстеження та здійснила формування підроблених направлень цих осіб на МСЕК (форма № 088/о) та доданих до них документів з метою подальшого отримання такими особами довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії форми 157-1/0, яка є підтверджуючим документом щодо встановлення особі статусу інваліда, що згідно до п. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає можливість уникнути призову під час мобілізації.

У подальшому, ОСОБА_4 забезпечила прийняття необґрунтованого встановлення членами Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» військовозобов`язаним особам групи інвалідності, без об`єктивного обстеження та оцінки стану всіх систем організму, а також без наявності медичних документів про достатній обсяг обстежень і лікувальних заходів, які підтверджують стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та членів міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», військовозобов`язаним особам, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, внаслідок чого створені перешкоди законної діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо виконання обов`язків з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, функціонування системи військового обліку призовників, призову громадян на військову службу, підготовки та проведення в особливий період мобілізації людських ресурсів.

Разом з цим, встановлено, що у вчиненні вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 надавав допомогу директор Харківської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 2 філії ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який, використовуючи своє службове положення, забезпечував формування лікарями вказаного закладу охорони здоров`я направлень військовозобов`язаних громадян на МСЕК з недостовірними відомостями щодо їх огляду.

22.01.2026 в період часу з 08 год 50 хв по 11 год 20 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 20.01.2026 (справа № 643/870/26, провадження № 1-кс/643/763/26) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення будівлі літ. А-4, за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» на номер НОМЕР_4 .

Засоби мобільного зв`язку можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру.

Вказані предмети необхідні для проведення експертних досліджень за допомогою спеціаліста з метою отримання інформації, яка має значення для кримінального провадження.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення (здійснення спілкування з використанням технічних пристроїв) вилучення та дослідження саме вказаних речей є обгурнтовано необхідним для встановлення всіх обставин кримінального провадження.

22.01.2026 постановою слідчого вказаний предмет визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Речі, вилучені у ході вищезазначеного обшуку являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаних осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, а також інших злочинів.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, поданого у межах кримінального провадження №0000749 від 08.07.2025, про арешт майна ОСОБА_6 у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що всупереч вимоги закону прокурором не надано до матеріалів справи жодних доказів, що свідчили б про причетність ОСОБА_6 до кримінального провадження №0000749 від 08.07.2025, або про те, що на належному йому мобільному телефоні зберігається інформація, що має будь-яке доказове значення для даного кримінального провадження. В зв`язку з цим, клопотання про накладення арешту на вилучене майно є безпідставною та необґрунтованою. Крім того, ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 20.01.2026 по справі №643/870/26 було надано дозвіл на виявлення та вилучення не будь-яких предметів, речей і документів, що знаходяться у певному приміщенні, а лише тих, що містять відомості чи дозволяють встановити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду. На початку обшуку ОСОБА_6 надав слідчому для огляду свій мобільний телефон та повідомив пароль доступу. Слідчим при огляді було лише виявлено факт наявності в розділі "Контакти" телефону контакту " ОСОБА_8 , НОМЕР_5 ", а у месенджері WhatsApp - діалог із цим контактом. Однак сама по собі інформація про номер телефону будь-якої особи, так саме як і листування із особою, що працює в тій самій установі, що і власник телефону, не має жодного доказового значення для досудового розслідування та не може слугувати доказом у справі. Як свідчить протокол обшуку слідчим під час огляду телефону не було виявлено будь-якої інформації, що стала б підставою вважати даний телефон речовим доказом у кримінальному провадженні №0000749 від 08.07.2025, а тому у слідчого були відсутні підстави для вилучення оглянутого телефону. Також, вважаємо за доцільне звернути увагу Суду, що в умовах сьогодення мобільний телефон є місцем зберігання особистих фотографій, засобом зв`язку із близькими та комікування із всесвітом, а тому вилучення телефона, враховуючи неможливість його використання у якості доказу у даному провадженні, завдає надмірної шкоди інтересам його власника.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до відомості Укрпошти, клопотання про арешт майна було направлено на адресу суду 23.01.2026.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 20.01.2026 року (справа № 643/870/26, провадження № 1-кс/643/763/26) було задоволено клопотання слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 про обшук задоволено та слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №0000749 від 08.07.2025 дозвіл на проведення обшуку у нежитловому приміщенні будівлі літ. А-4 за адресою: АДРЕСА_1 , які належать Державі Україна в особі Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", , в якому проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом відшукання та вилучення предметів, речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: засобів мобільного зв`язку, Sim-карток, магнітних носіїв інформації, персональних електронно-обчислювальних машин та інших електронних приладів (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, тощо), блокнотів, чорнових записів, медичної документації, в якій містяться відомості щодо здійснення злочину, банківських карток та грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

22.01.2026 в період часу з 08 год 50 хв по 11 год 20 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 20.01.2026 (справа № 643/870/26, провадження № 1-кс/643/763/26) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення будівлі літ. А-4, за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» на номер НОМЕР_4 .

22.01.2026 виявлені та вилучені предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання прокурор вказав на те, що засоби мобільного зв`язку можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. Вказані предмети необхідні для проведення експертних досліджень за допомогою спеціаліста з метою отримання інформації, яка має значення для кримінального провадження.

Постановою слідчого в ОВС 1 відділення СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_9 від 23.01.2026 року призначено у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025 судову комп`ютерно -технічну експертизу на вирішення якої поставлено, в тому числі, питання «Чи міститься на наданому на дослідження телефоні марки «Iphone 15 Pro Max», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , фотозображення, графічні зображення, відіофайли, знімки екрану, аудіо файли, а також історія обміну повідомленнями з іншими користувачами у програмному забезпеченні, призначеному для обміну електронними повідомленнями через мережу Інтернет (месенджери «Telegram», «WhatsApp» тощо), у явному чи видаленому вигляді? При виявленні вищезазначеного здійснити її збереження на електронний носій інформації та додати до висновку експерта. У розпорядження експертам надати, у тому числі і мобільний телефон марки «Iphone 15 Pro Max», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» на номер НОМЕР_4 ».

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти шляхом з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000749 від 08.07.2025 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення будівлі літ. А-4, майно, належне ОСОБА_6 , а саме мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max», серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 із сім-картою мобільного оператора «ВФ Україна» на номер НОМЕР_4 , шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Місцем зберігання вилученого майна визначити слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1