Справа № 742/266/26 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/52/26
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

06 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції з Прилуцьким міськрайонним судом, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого.

До підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобового залишати місце, де він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та визначенням кола обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали встановлений до 16 березня 2026 року включно.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя вказав на те, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам на які посилається прокурор, що з огляду на відомості про особу підозрюваного та положення кримінального процесуального законодавства свідчить про суворість запропонованого стороною обвинувачення запобіжного заходу для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та не є пропорційним втручанням у права підозрюваного для досягнення легітимної мети досудового розслідування. При цьому, вважав недоведеним ризики, передбачені п. п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

На переконання сторони обвинувачення, при розгляді клопотання слідчий суддя, надавши належну оцінку доказам на підтвердження висунутої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, не взяв до уваги підвищену суспільну небезпечність вчиненого злочину, а також того факту, що він був вчинений з особливою зухвалістю, мав тривалий характер, в тому числі із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, де на даний час встановлено чотирьох потерпілих, в одного з яких мається перелом гомілки, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для здоров`я потерпілих, але й для свідомості інших осіб, які стали свідками протиправних дій.

Не дивлячись на те, що судом констатовано, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання, сталі соціальні зв`язки що не завадило йому здійснити протиправну карну діяльність, пов`язану з хуліганськими діями. Крім того, не взято до уваги, що ОСОБА_6 вчиняв схожі протиправні дії щодо працівників правоохоронних органів у 2018 році, також поблизу даного розважального закладу і, як наслідок, був засуджений до реальної міри покарання.

Вважає, що перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний за допомогою засобів зв`язку може впливати на потерпілих, свідків, в тому числі й тих свідків, які на даний час органом досудового розслідування не встановлені. При цьому, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, при відсутності каяття та усвідомлення протиправності своїх дій, адже ОСОБА_6 формально визнавши свою вину, вказував на те, що його дії були спровоковані потерпілими.

Вказує на те, що висновки суду щодо відсутності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, є помилковими і повністю були доведені прокурором в судовому засіданні. При запереченні доказів на підтвердження наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків, мотивуючи своє рішення щодо доцільності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд вказав, що такий запобіжний захід буде співрозмірним з існуючими ризиками у кримінальному провадженні. Тобто, суд фактично своєю ухвалою і спростовує і підтверджує наявність ризиків у кримінальному провадженні, що свідчить про необгрунтованість та невмотивованість оскаржуваної ухвали, що суперечить загальним принципам кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказував на тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та суспільну небезпечність під час його вчинення, кількість потерпілих та відомості про особу підозрюваного, що підвищує ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду та ставить під сумнів дієвість більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти доводів прокурора, просили врахувати, що ОСОБА_6 співпрацює зі слідством, відшкодував шкоду потерпілим, має міцні соціальні зв`язки, минула судимість погашена, визнав свою вину, в той час, як стороною обвинувачення не була доведена наявність заявлених ризиків, тому цілком достатнім буде застосований до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, дослідивши матеріали судового провадження в електронному вигляді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів провадження СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 11 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2026 у проміжок часу з 22.17 до 22.22 год. ОСОБА_10 , перебуваючи біля входу до ресторану «Дача культ їжі та відпочинку», розташованого за адресою: м. Прилуки, вул. Соборна, 10, діючи у групі з ОСОБА_6 , з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, бажаючи порушити громадський спокій громадян та продемонструвати своє зверхнє ставлення до загальноприйнятих правил поведінки та моральності, із заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинили бійку при вході до ресторану «Дача культ їжі та відпочинку», що супроводжувалася стрільбою з пістолета.

Зокрема, ОСОБА_6 , реалізуючи свій умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань наніс два удари долонею правої руки в область обличчя потерпілому ОСОБА_11 .

У цей час ОСОБА_10 , підійшов до ОСОБА_12 та безпідставно наніс удар ногою в область правого боку ОСОБА_12 , переходячи за кут фасаду закладу «Дача культ їжі та відпочинку». У подальшому, у відповідь на прохання ОСОБА_13 , який саме підійшов розборонити бійку, припинити вчинення хуліганських дій, ОСОБА_10 , демонструючи своє зверхнє ставлення до загальноприйнятих правил поведінки та моральності, наніс останньому кулаком удар в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_13 упав та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому зовнішньої кістки правої гомілки та забитої рани обличчя.

У цей час справа від входу вищевказаного закладу ОСОБА_6 , продовжуючи реалізувати свій умисел на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, затиснув своєю правою рукою шию потерпілого ОСОБА_11 , а потім відпустивши останнього наніс йому ще один удар долонею правої руки в область голови. Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забою нижньої щелепи.

Після заподіяння удару потерпілому ОСОБА_13 ОСОБА_10 повернувся до потерпілого ОСОБА_12 та продовжив наносити удари кулаками та ногою в кількості не менше п`яти ударів по корпусу та по голові останнього, перебуваючи фактично над ним.

У подальшому, коли ОСОБА_12 звівся на ноги та відійшов у сторону, ОСОБА_10 наніс йому ще один удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок якого останній впав. Своїми умисними діями ОСОБА_10 спричинив потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді забійної рваної рани лобної ділянки голови, ЗЧМТ.

У подальшому, з метою залякування та з мотивів явної неповаги до суспільства та хуліганських спонукань, продовжуючи реалізувати свій умисел на грубе порушення громадського порядку, ОСОБА_10 демонстрував оточуючим заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень пістолет, спрямовуючи його у бік відвідувачів закладу, а потім здійснив з нього 1 постріл у повітря з метою створення уявлення реальної загрози спричинення шкоди здоров`ю, лихословлячи у бік директора закладу ОСОБА_14 .

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , вчинених з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, спрямованих на порушення громадського спокою та демонстрацію свого зверхнього ставлення до загальноприйнятих правил поведінки та моральності, із заздалегідь заготовленим предметом для нанесення тілесних ушкоджень, відвідувачі ресторану «Дача культ їжі та відпочинку» змушені були негайно покинути територію закладу, чим було порушено нормальну діяльність та подальше передчасне його закриття.

Після вчинення злочину ОСОБА_6 та ОСОБА_10 разом сіли в один автомобіль та поїхали з місця вчинення злочину у невідомому напрямку.

15 січня 2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Стверджуючи про недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя цілком правомірно вказав на сталість соціальних зв`язків підозрюваного та відсутність відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_6 вже вчиняв або намагався вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання досудовому розслідуванню.

На переконання колегії суддів ризику ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що обумовлюється тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , за яке передбачено покарання на строк до семи років позбавлення волі, можливо запобігти застосуванням цілодобового домашнього арешту, при застосуванні якого підозрюваний не зможе покинути місце, його наявність за місцем проживання контролюють поліцейські і за час, що минув з дня звільнення його з-під варти він умов арешту не порушував.

Під час вирішення питання щодо обрання того чи іншого виду запобіжного заходу слідчий суддя має враховувати не тільки наявність обґрунтованих ризиків, на яких у даному випадку наголошує прокурор та які були доведені під час судового розгляду та апеляційного перегляду, але і дані про особу підозрюваного, його соціальний статус, міцність зв`язків, інші відомості, які дають підстави судити про характер та життєвий шлях особи щодо якої вирішується питання про обрання запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя, має оцінити чи зможе інший більш м`який запобіжний захід запобігти встановленим ризикам.

Тому з урахуванням характеру підозри, обставин вчинення кримінального правопорушення, того, що підозрюваний повністю визнав свою провину, співпрацює із слідством, відшкодував шкоду потерпілим, після виступу сторони захисту прокурор в апеляційної інстанції погодився, що резонанс кримінального правопорушення переважив усі інші об`єктивні обставини справи, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів, було достатнім та необхідним застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 січня 2026 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17