справа № 619/5670/23
провадження № 1-кп/619/94/25
ВИРОК

іменем України

29 грудня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000799 від 01.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

втановив:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді номер обслуги 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, залишивши розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_2 ), 27.04.2023 за відсутності поважних причин, своєчасно не прибув на місце служби до місця розташування військової частини 3 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово розташовувалася в ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ухилявся від проходження військової служби по 06.11.2023 року.

Тобто з 27.04.2023 до моменту з`явлення в орган досудового розслідування до 06.11.2023, ОСОБА_5 перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а протиправно та самочинно звільнений від обов`язку військової служби час проводив на власний розсуд та 06.11.2023 ОСОБА_5 добровільно прибув до приміщення Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань та повідомив про себе і вчинений ним злочин.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та підтвердив фактичні обставини справи.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а саме:

-Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 за №63, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 , який прибув з в/ч НОМЕР_3 для подальшого проходження служби, призначено на посаду стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС 100915А з 20.05.2022. (а.с. 103).

-Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.03.2023 за №74, відповідно до якого солдата ОСОБА_5 , стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти призначено на посаду номера обслуги 1-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу механізованої роти, ВОС 101533А, з усіма видами матеріального забезпечення (а.с. 104)

-Зареєстрованим у Харківській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону України від 01.09.2023 року за № 3921вх23, заяву командира військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення, згідно до якої солдат ОСОБА_5 , який був призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 та який з 20.05.2022 проходив військову службу на посаді номер обслуги 1-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 з 30.03.2023 проходив ВЛК та не з`явився в назначений йому час, тобто станом на 27.04.2023 солдат ОСОБА_5 відсутній у військовій частині НОМЕР_1 , чим здійснив самовільне залишення частини без зброї. Пошукові заходи результатів не дали, на телефонні дзвінки військовослужбовець не відповідає (а.с. 89).

-Копією рапорту т.в.о командира механізованої роти ст. лейтенанта ОСОБА_6 від 27.04.2023 року, згідно якого останній доповідає командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що солдат ОСОБА_5 , який з 30.03.2023 проходив ВЛК, не прибув на службу в назначений йому час без поважних причин. На телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 90).

-Доповіддю, якою командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 доповідав начальнику штабу першому заступнику командира військової частини НОМЕР_4 за фактом СЗЧ без зброї солдата ОСОБА_5 , а також щодо проведення за цим фактом службового розслідування (а.с. 91).

-Копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №193 від 28.04.2023 Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 (а.с. 92).

-Копіями пояснень молодшого лейтенанта ОСОБА_8 , штаб-сержанта ОСОБА_9 , молодшого сержанта ОСОБА_10 , які підтвердили той факт, що солдат ОСОБА_5 , який з 30.03.2023 проходив ВЛК та після проходження - не повернувся до військової частини. На телефонні дзвінки не відповідав (а.с. 93-95).

-Копією акта проведення службового розслідування по факту відсутності на службі від 23.05.2023 року, згідно якого на підставінаказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №193 від 28.04.2023, було проведено службове розслідування по факту відсутності на службі солдата ОСОБА_5 .За результатами проведення службового розслідування: факт самовільного залишення військової частини номером обслуги 1-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 вважати завершеним. Т.в.о. помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи молодшому сержанту, наказано підготувати та направити до тимчасової військової комендатури Лиману у військовій та оборонній сфері та ТУ ДБР, розташоване у м. Полтава, заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України разом із завіреними належним чином копіями матеріалів службового розслідування (а.с. 96-99).

-Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) за №118 від 24.05.2023 «Про підсумки службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 », ОСОБА_5 було позбавлено премії у повному обсязі за квітень 2023 року відповідно до п. 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 за №260, а також відповідно до п. 14 рохділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 за №260 не включати до наказів про виплату додаткової грошової винагороди ст. солдата ОСОБА_5 (а.с. 100-101).

-Витягом з ЄРДР за №0001696 від 18.08.2023, відповідно до якого Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, було внесено кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_11 за ч. 5 ст. 407 КК України та розпочате досудове розслідування такого факту (а.с. 84).

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме - нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та розгляду кримінального провадження судом.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує повне визнання ним своєї вини; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, на утриманні малолітніх дітей не має, за місцем проходження служби на посаді номер обслуги 1-го механізованого відділення 3-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 характеризується негативно, раніше не судимий, інвалідом не являється.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції статті.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Щодо промови захисника про застосування до призначеного покарання положень ст. 75 КК України, суд виходить з наступного.

Положення ч. 1 ст. 75 КК України в редакції, яка діє зараз, і діяла станом на період вчинення кримінального правопорушення, встановлює заборону застосування звільнення з випробуванням у випадку притягнення до відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинені в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Така заборона унеможливлює застосування звільнення з випробуванням у цій справі.

07.11.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова, ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням суми застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Вирішуючи питання про внесену заставу, визначену ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 07.11.2023, у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 368 КПК України питання про повернення застави суд має вирішити під час винесення вироку у справі.

Під час перебування під заставою ОСОБА_5 умови запобіжного заходу не порушував, внесена заставодавцем застава у дохід держави не зверталась.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе повернути грошові кошти у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, внесені ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області заставодавцю.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни - заставу.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст. 337, 348, 368 -371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного покарання рахувати з моменту його фактичного затримання після набрання цим вироком законної сили.

Затримати та направити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого цим вироком до місця відбування покарання в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Виконання вироку у частині затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та направлення його до місця відбуття покарання покласти на ВП №3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, з моменту набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 07.11.2023 року по 08.11.2023 року, включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до набрання вироком законної сили залишити без зміни - заставу.

Після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання заставу в розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень повернути заставодавцю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка на виконання ухвали Ленінського районного суду м. Харкова сплатила заставу за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1