УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 , про застосування, в межах кримінального провадження №0000144 від 09.08.2025, запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Радомишль, Житомирської області, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000144 від 09.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив, що громадянин України ОСОБА_8 , являється військово зобов`язаною особою на яку покладено ряд прав та обов`язків, у відповідності до вищезазначених законодавчих норм та вимог в особливий період. Однак, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, у ОСОБА_8 виник умисел на впровадження протиправної схеми перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом надання військовозобов`язаним особам, які виявили бажання та можливість використання цієї схеми, шляхом їх фіктивного працевлаштування як педагогічних працівників за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки, з подальшим наданням їм документів, що надають підставу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

У свою чергу, дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була засновником та бенефіціарним власником ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ» (код ЄДРПОУ 4492706, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Данила Нечая, буд. 65, основний вид діяльності «Загальна середня освіта» (КВЕД 85.31) зі статутним капіталом 100 000 грн. Навчальний процес в приватній школі «ВІЛЛА СКУЛ» здійснювався до березня 2024 року. При цьому, починаючи з 03.02.2024 по 31.03.2025 у зазначеній ТОВ неодноразово змінювались власники, засновники та керівники, фактично виключивши з їх числа осіб, наближених до ОСОБА_8 .

Надалі, з метою реалізації вищевказаного протиправного умислу ОСОБА_8 вирішив залучити до злочинної діяльності свого знайомого ОСОБА_10 , який будучи обізнаним зі злочинним умислом ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 31.03.2024 погодився із запропонованою роллю виконавця у схемі для перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань. Тим самим, ОСОБА_10 вступив із останнім у злочинну змову та погодився виконувати протиправні вказівки останнього. Після чого, з метою реалізації єдиного спільного протиправного умислу 31.03.2024 засновником, керівником та бенефіціарним власником ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ» (код ЄДРПОУ 4492706) визначено ОСОБА_10 , тим самим останній отримав повноваження на представництво інтересів вказаної організації, видачу та підписання офіційних документів.

У свою чергу, ОСОБА_8 взяв на себе функцію пошуку військовозобов`язаних осіб, які мали наміри та бажання ухилитись від мобілізації, шляхом отримання бронювання за фіктивними документами. Надалі, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, отримував від таких осіб необхідні для їх офіційного працевлаштування як педагогічних працівників в ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ» документи. Крім того, незважаючи на фактичне припинення навчального процесу у приватній школі «ВІЛЛА СКУЛ», ОСОБА_10 продовжував в період з вересня 2024 по травень 2025 року подавати щомісячні звіти про працевлаштованих, у вказаний ТОВ, осіб. Серед яких найбільша кількість, відповідно до звіту за травень 2025, становила 15 чоловіків, кожен з яких являється військово зобов`язаним.

Після чого, ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_8 видавав, як директор ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ», необхідні для отримання бронювання документи, а саме: накази про прийняття на роботу та довідки щодо працевлаштування в ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ» як вчителів за основним місцем роботи на 0,75 ставки. Зазначений пакет документів став підставою для безпідставного отримання військовозобов`язаними: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та особисто ОСОБА_8 , відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації.

Однак, враховуючи системність та масовість вищевказаних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які полягали у фіктивному працевлаштуванні військовозобов`язаних осіб до ТОВ «ВІЛЛА СКУЛЛ», яке фактично не здійснювало свою діяльність пов`язану з навчальним процесом, про вищевказаний факт стало відомо працівникам ІНФОРМАЦІЯ_7 . В результаті чого, військовозобов`язаним особам, які отримали відстрочку від призову на військову службу, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно з документами щодо працевлаштування в ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ», у відповідності до Наказу №23, протоколу від 21.03.2025 скасовані такі відстрочки та прийнято рішення про припинення надання відстрочок працівникам ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ». В результаті, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 відмовлено у наданні відстрочок.

Таким чином, у період часу з березня 2024 до травня 2025 року ОСОБА_10 перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , достовірно знаючи про дію на території України особливого режиму воєнного стану та усвідомлюючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) по здійсненню мобілізаційних заходів викликає широкий резонанс в суспільстві, у тому числі серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, керуючись єдиним протиправним умислом, працевлаштував до ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ» серед інших військовозобов`язаних осіб: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_8 , з поданням відповідних відомостей та звітності до державних контролюючих органів, а також видавав, як директор ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ», необхідні з приводу працевлаштування та отримання відстрочки від мобілізації офіційні документи, а саме: накази про прийняття на роботу та на періодичній основі довідки щодо працевлаштування в ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ» як вчителя за основним місцем роботи на 0,75 ставки. Вищевказані документи стали підставою для отримання даними військовозобов`язаними особами, в тому числі і особисто ОСОБА_8 , відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 23.04.2025, достовірно усвідомлюючи неможливість продовження використання описаної вище протиправної схеми перешкоджання законній діяльності ЗСУ в особливий період, за участі залученого ним ОСОБА_10 , як директора ТОВ «ВІЛЛА СКУЛ», задля ухилення від мобілізації військовозобов`язаними особами, вирішив використати для подальшого вчинення злочину іншу юридичну особу.

З метою реалізації вищевказаного протиправного умислу ОСОБА_8 залучив до злочинної діяльності ОСОБА_5 , яка будучи обізнаною зі злочинним умислом ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 23.04.2025 погодилась із запропонованою роллю виконавця у схемі для перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань. Тим самим, ОСОБА_5 вступила із останнім у злочинну змову, та погодилась виконувати протиправні вказівки останнього.

З цією метою ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та на виконання вказівок останнього, 23.04.2025 зареєструвала ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» () юридична адреса: м. Вінниця, вул. Д. Нечая, 65, офіс 303, основний вид діяльності «Загальна середня освіта» (КВЕД 85.31) зі статутним капіталом 10 000 грн., керівником якого першочергово визначено ОСОБА_18 . Надалі, останнім подано ряд документів з додатками для отримання ПРИВАТНИМ ЗАКЛАДОМ «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» для отримання ліцензії на: започаткування провадження освітньої діяльності на певному рівні повної загальної середньої освіти, розширення провадження освітньої діяльності у сфері позашкільної освіти. Після подання яких та отримання відповідних ліцензій в ПРИВАТНОМУ ЗАКЛАДІ «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» змінено керівника з ОСОБА_18 на ОСОБА_5 , тим самим остання отримала повноваження на представництво інтересів вказаної організації, видачу та підписання офіційних документів.

У свою чергу, ОСОБА_8 взяв на себе функцію пошуку військовозобов`язаних осіб, які мали наміри та бажання ухилитись від мобілізації, шляхом отримання бронювання за фіктивними документами. Надалі, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, отримував від таких осіб необхідні для їх офіційного працевлаштування як педагогічних працівників в ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» документи. Крім того, з цією метою, ОСОБА_5 достовірно усвідомлюючи, що фактично навчальний процес у вказаному навчальному закладі не розпочинався та не здійснюється, відсутні передумови для його започаткування в період травня червня 2025 року подавала щомісячні звіти про працевлаштованих осіб, з яких найбільша кількість, відповідно до звіту за червень 2025, становила 21 особу, з яких 20 чоловіків призивного віку.

Після чого, ОСОБА_5 за вказівкою ОСОБА_8 видавала, як директор ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» необхідні для отримання бронювання документи, а саме: наказ про прийняття на роботу та довідку щодо працевлаштування в ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО», як вчителя за основним місцем роботи на 0,75 ставки. Зазначений пакет документів став підставою для безпідставного отримання військовозобов`язаними: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, у період часу з квітня 2025 по даний час ОСОБА_5 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , достовірно знаючи про дію на території України особливого режиму воєнного стану та усвідомлюючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) по здійсненню мобілізаційних заходів викликає широкий резонанс в суспільстві, у тому числі серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації, керуючись єдиним протиправним умислом, працевлаштувала до ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» військовозобов`язаних осіб, серед яких: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , з поданням відповідних відомостей та звітності до державних контролюючих органів, а також видавала, як директор ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО», необхідні з приводу працевлаштування та отримання відстрочки від мобілізації офіційні документи, а саме: накази про прийняття на роботу та довідки щодо працевлаштування в ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД «ВІННИЦЬКИЙ ЛІЦЕЙ ІНДІГО» як вчителя за основним місцем роботи на 0,75 ставки. Вищевказані документи стали підставою для безпідставного отримання даними військовозобов`язаними особами, відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, а саме у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, за попередньою змовою групою осіб.

14 жовтня 2025 року ОСОБА_5 , затримана в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України та їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, допитами свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , протоколом обшуку від 14.10.2025, іншими матеріалами у їх сукупності;

Підставою застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 114-1 КК України, який згідно із ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 покладається забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також необхідність запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб вчинила умисний тяжкий злочин, передбачений Розділом І КК України, що становить значну суспільну небезпеку, особливо в умовах повномасштабної збройної агресії рф проти України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Крім того, на даний час проводяться слідчі (розшукові) заходи спрямовані на виявлення та фіксацію доказів, що можуть становити доказове значення під час досудового розслідування та судового розгляду, що також дає підстави вважати, що перебуваючи на волі вона може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий просить врахувати те, що наявні у ОСОБА_5 соціальні зв`язки не являються для неї достатнім стримуючим фактором, що свідчить про відсутність в неї стійких соціальних зв`язків. Стан здоров`я та вік підозрюваної ОСОБА_5 дозволяють утримувати її під вартою. Остання має розвинуті зв`язки, а тому перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також продовжити вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі аналогічних, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України та свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги тяжкість злочину, значну суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.2 ст.28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, та дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрювану ОСОБА_5 обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 13, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий звернувся до суду клопотанням та просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави, відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 , в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, що наведено у клопотанні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити, додатково зазначив, що в даному кримінальному провадженні не допитано в якості свідків 20 військовозобов`язаних осіб, які отримували відстрочку від мобілізації саме як працівники (педагоги) навчального закладу, що було створено ОСОБА_5 , саме з метою ухилення військовозобов`язаних осіб від мобілізації, що має важливе значення для кримінального провадження, а тому є всі ризики передбачені ст. 177 КПК України. ОСОБА_5 може впливати на цих осіб, та вимагати зміни ними показів. Окрім того ОСОБА_5 є жінкою та безперешкодно може перетнути державний кордон України з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Окрім того звертав увагу суду на роль ОСОБА_5 , як співорганізатора, у створенні злочинної схеми ухилення військовозобов`язаних осіб від мобілізації, фактично шляхом фіктивного працевлаштування.

Захисник ОСОБА_7 , в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання, зазначив, що ризики передбаченні ст. 177 КПК України не доведено, додатково вказав, що не вважає ОСОБА_5 співорганізатором, посилався на те, що ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає, готова на співпрацю зі слідством, бажає надавати викривальні покази щодо ОСОБА_8 . З огляду на викладене просив застосувати до підозрюваної цілодобовий домашній арешт або визначити розмір застави. З поміж іншого повідомляв, що в умовах СІЗО підозрюваній може загрожувати небезпека, яка може виходити від іншого підозрюваного по справі, який уже перебуває під вартою.

Захисник ОСОБА_6 був присутній лише в підготовчій частині судового засідання до повідомлення підозрюваною, що вона бажає користуватись правовою допомогою адвоката за договором ОСОБА_7 , а не адвоката за призначенням ОСОБА_6 .

Підозрювана ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. На запитання суду повідомила, що вона розлучена, має повнолітніх дітей, не має групи інвалідності, пенсіонер, голова ФГ, має сукупно у користуванні та власності 20 гектарів паїв та заощадження у розмірі 5 тисяч доларів США.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданими сторонами кримінального провадження доказами обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваною особою кримінального правопорушення слідчий суддя зазначає наступне.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактичні обставини, які зазначив у клопотанні слідчий та вказав в судовому засіданні прокурор, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваною особою конкретних дій та доведеність вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд констатує, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана особа могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підозра, в розумінні закону є обґрунтованою.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки, сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слід зазначити наступне.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи підозрюваний наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на можливий тривалий строк такого позбавлення, ОСОБА_5 при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду сама по собі суворість покарання за інкримінований злочин може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обумовлена тим, що відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише тими свідченнями, які він сприйняв безпосередньо під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому та/або прокурору, а також і посилатися на такі показання, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та їх дослідження.

У цьому контексті суд звертає увагу на те, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, та фактично всі свідки, які можуть надати корисну для слідства інформацію, ще не допитані, а можливо і не встановлені.

В силу ст. 178 КПК України вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що підозрювана ОСОБА_5 розлучена, має повнолітніх дітей, не має групи інвалідності, пенсіонер, голова ФГ, з її слів має заощадження у сумі 5 тисяч доларів США, що свідчить про наявність певних, однак не міцних соціальних зв`язків та соціально стримуючих факторів.

Щодо можливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя зазначає наступне.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим суд вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

На думку слідчого судді, неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту відносно підозрюваної особи пов`язана з тим, що вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру кримінального правопорушення та певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи особистості.

В силу ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Окрім цього, у даному випадку, відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, враховуючи кваліфікацію злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 , застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не більш м`які запобіжні заходи.

Враховуюче викладене та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави. За наведених обставин, не визначення підозрюваній особі застави на даному етапі кримінального провадження, буде відповідати завданням кримінального судочинства.

Суд відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 в частині того, що в місцях попереднього ув`язнення підозрюваній може загрожувати небезпека, оскільки на підтвердження цих доводів захисник не повідомив жодної конкретної інформації та не представив, на підтвердження таких доводів, жодних доказів.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливого незаконного впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, є необхідність застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, враховуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення, без застосування застави.

Характер кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 та його масштаб, вказує на те, що остання усвідомлено вчиняла дії, без наявних до того законних підстав, для надання відстрочки військовозобов`язаним особам, які в навчальному процесі не задіяні, а лише формально працевлаштовані до навчального закладу, який фактично не функціонує, що містить ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114 1 КК України.

На думку слідчого судді більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не будуть достатнім стримуючим фактором, не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , не забезпечать можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваної та виконання нею процесуальних обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої підозри, та судом враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи зазначені обставини, прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим, і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення, а тому приходить до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без встановлення розміру застави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178,183,184,186, 193, 194, 196,197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання особи, тобто з 00:08 год. 15.10.2025 року.

Встановити строк дії ухвали суду до 00:08 год. 13.12.2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя