Провадження № 1-кп/761/1859/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача - ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000379, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_9 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Синджера Республіки Молдова, громадянина Республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2551, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Плесецьке Васильківського району Київської області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 від 13.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 2551, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою від 12.09.2025 строк тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , продовжено до 10.11.2025, включно.

Ухвалою від 12.09.2025 строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 продовжено до 10.11.2025, включно.

Крім того, ухвалою від 12.09.2025 відносно обвинуваченої ОСОБА_11 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання строком до 10.11.2025, включно.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень Кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинувачених до спливу вказаного строку поставлене питання про доцільність продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжних заходів.

Прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 запобіжних заходів, в обґрунтування вказаних клопотань зазначила, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати, а саме, те, що обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед яких є особливо тяжкі кримінальні правопорушення, раніше судимі, відтак можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення. Крім того, прокурор також просила продовжити строк дії покладених на обвинувачену ОСОБА_11 обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважав, що ризики позапроцесуальної поведінки обвинуваченого є не доведеними, відтак належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням в умовах слідчого ізолятору.

Обвинувачений ОСОБА_9 також просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що у межах іншого кримінального провадження відносно нього вже застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки клопотання прокурора в частині наявності ризиків поза процесуальної поведінки обвинуваченого є формальними, а тому вважав, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити інший менш суровий запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи свого адвоката.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував щодо продовження строку дії застосованого відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_10 підтримав доводи захисника та також не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував щодо продовження строку дії обов`язків покладених на обвинувачену ОСОБА_11 .

Обвинувачена ОСОБА_11 не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених та їх захисників, дослідивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку про наступне.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який не одружений, не працює, на даний час на розгляді Солом`янського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів за один з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи триває, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченим раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

В той же час, з урахуванням тривалості застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також той факт, що у межах іншого кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке перебуває на розгляді Солом`янського районного суду міста Києва, до обвинуваченого застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за можливе у межах даного кримінального провадження також визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ч. 4 та п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається у таких межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких умов, суд вважає, що розмір застави, визначений обвинуваченому ОСОБА_9 повинен у повній мірі гарантувати виконання покладених на нього обов`язків. Цей розмір має бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від порушення встановлених процесуальними нормами та/або покладених судом на нього обов`язків, забезпечувала його належну процесуальну поведінку, та не була надмірною. Водночас, суд також враховує, що застава може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч. 2 ст. 182 КПК.

Зважаючи на тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_9 , обставини кримінального правопорушення та відомості про обвинуваченого, його матеріальний стан, його тривалість перебування його під вартою, суд вважає, що розмір застави, який належить визначити обвинуваченому має бути встановлений в більшому розмірі ніж передбачено п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 000 грн, такий розмір є виправданим за наявних обставин, а тому може бути застосований.

Визначаючи розмір застави, суд враховує не лише обсяг висунутого обвинувачення, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного/обвинуваченого, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).

Оскільки судом вирішено застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, то у разі внесення застави в розмірі, визначеному цією ухвалою, на нього необхідно покласти також обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КК України.

Суд приходить до висновку, що вказані обов`язки, у разі внесення застави, здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зашкодять інтересам судового розгляду.

Зазначені обов`язки покладаються на обвинуваченого строком на два місяці з моменту внесення застави (ч. 7 ст. 194 КПК).

Обговорюючи питання щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує дані про його особу, який є раніше судимою особою за вчинення корисливого злочину проти власності, за який засуджений до 7 років 6 місяців позбавлення волі (вирок на даний час не набрав законної сили та оскаржується в апеляційному порядку), обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи триває, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема можливості перебуваючи на волі перешкоджати кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальні правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Відтак, суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченому раніше застосованого запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, засуджений до покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне при продовженні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України, з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вирішуючи питання щодо продовження строку дії застосованого відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд зазначає наступне.

Так, проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_10 який обвинувачуються у вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, міри покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, яка може бути призначена обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а усвідомлення обвинуваченим цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд нагадує про те, що свідки у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику.

Таким чином, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 на які послався прокурор у своєму клопотанні, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, суд враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінованого діяння.

Висунення ОСОБА_10 обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цього правопорушень та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує у разі визнання винуватими у скоєнні цього кримінального правопорушення, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_10 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів та оцінивши доводи сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж домашній арешт не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , такі обов`язки, а саме: прибувати за кожним викликом до суду на визначений ним час; не відлучатися за межі Київської області, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; уникати спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Суд вважає за необхідне заборонити ОСОБА_10 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

При прийнятті рішення про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_11 , суд враховує дані про її особу, яка раніше не судима, має на утриманні малолітню дитину, водночас обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому ризик щодо переховування від суду з метою уникнення покарання є цілком ймовірним.

При цьому судом взято до уваги, що судовий розгляд даної справи триває, а тому існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої, зокрема щодо перешкоджання кримінальному провадженню, здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні чи вчинення іншого кримінального правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від суду теж залишаться існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що ризики визначені ст.177 КПК України на які посилався прокурор а також доведеність тієї обставини, що обвинувачена може переховуватися від суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, що в свою чергу свідчить про відсутність підстав для зміни обвинуваченій раніше застосованого щодо неї запобіжного заходу, а тому є доцільним продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_11 .

Керуючись ст. ст. 331, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 29 грудня 2025 року включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 29 грудня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_9 ( ОСОБА_13 ) розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбаченим КПК України у розмірі 1000 (одна тисяча) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 000 (три мільйони двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави:

Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві,

,

МФО: 820172,

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ,

р/р: № UA1012089,

призначення платежу: застава за ОСОБА_9 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 31.10.2025 у справі №761/33373/23.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_9 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

-прибувати до суду за кожним викликом;

-не відлучатися межі міста Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до органів державної влади за місцем свого проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти у зв`язку із внесенням застави у розмірі, визначеному судом.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, окрім часу необхідного для лікування, строком на 60 днів, тобто до 29 грудня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

-прибувати за кожним викликом до суду на визначений ним час;

-не відлучатися за межі Київської області, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

-уникати спілкування з іншими обвинуваченими та свідками у даному кримінальному провадженні.

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно обвинуваченої ОСОБА_11 - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком до 29 грудня 2025 року включно, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі міста Києва та Київської області без дозволу, суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзду з України.

Обвинувачену письмово під розпис повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1