ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 624/57/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2032/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 25 липня 2025 року стосовно ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Мокляки Ємільчинського району Житомирської області, українець, громадянин України військовозобов`язаний, освіта середня-технічна, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, інвалідом не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та виправданий у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів та арештованого майна.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано невинувати у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Висунете обвинувачення полягало у тому, що у період часу з січня 2023 року по 11 травня 2023 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді завідуючого машино-тракторним парком ПП «Андріївка» (Код ), яке розташоване за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Андріївка, маючи значний досвід роботи на вказаному підприємстві, усвідомлюючи для себе здійснення таємного викрадення майна, а саме паливно-мастильних матеріалів з території ПП «Андріївка», реалізуючи свій раптово виниклий єдиний злочинний намір, діючи єдиним з прямим умислом, направленим на систематичне та продовжуване таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введений на території України та який неодноразово продовжувався і діє натепер, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, перебуваючи на території вищевказаного підприємства, розташованого за вищевказаною адресою, з дизельних генераторів, належних підприємству Scania (280 kW) та Mercedes Benz (90 kW), в різні дати зазначеного проміжку часу, вчинив крадіжку дизельного палива в сукупному об`ємі 740 л вартістю 36829,80 грн, після чого, викрадене паливо накопичував за місцем свого мешкання та розпоряджався ним на власний розсуд.

В результаті вищевказаних дій, вчинених ОСОБА_7 - ПП «Андріївка» () було завдано матеріальних збитків на суму у розмірі 36829,80 грн (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень) 80 коп.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 25.07.2025 відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ч. 4 ст. 185 КК України, невідповідність висновку суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду; дослідити повторно усі докази у кримінальному провадженні; ухвалити новий обвинувальний вирок, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що суд, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, заслухавши свідчення представника потерпілого та свідків, обвинуваченого, без належного та вичерпного їх аналізу і спростування, не оцінивши кожен доказ окремо, визнав окремі докази неналежними та, скориставшись доктриною «плодів отруєного дерева», дійшов висновку про недопустимість більшості наявних у кримінальному провадженні доказів, як таких, що здобуті внаслідок істотного порушення прав і свобод людини.

Прокурор вважав, що докази по справі зібрані з дотриманням норм КПК України, вони є об`єктивними, допустимими, правдивими, не протирічать один одному і доводять вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині.

Крім того, суд, посилаючись на те, що на відеозаписі видно неповне наповнення каністр та відсутність даних про точний об`єм рідини, зробив висновок про наявність сумнівів щодо факту вилучення саме 700 літрів дизельного палива. Однак такий висновок ґрунтується виключно на припущеннях та побічних джерелах інформації, без перевірки фактичного стану вилучених речових доказів.

На думку прокурора, оскільки каністри знаходяться на зберіганні та можуть бути надані для огляду, суд мав реальну можливість витребувати та дослідити їх у судовому засіданні, перевіривши кількість, об`єм, колір та фактичним вміст. Невиконання цього обов`язку свідчить про неповноту судового розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, доводи захисника та обвинуваченого, які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Статтею 373 КПК встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Безпосередньо, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, частково дослідивши докази в порядку та обсязі, з урахуванням думки сторін кримінального провадження та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Ухвалюючи вирок, суд, у відповідності зі ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

При цьому, положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При вирішенні питання про вину обвинуваченої особи, згідно правил ст. 62 Конституції України, не можна виходити з припущень, а лише з належних та допустимих доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

На думку колегії суддів вищенаведених норм процесуального закону суд першої інстанції дотримався не повному обсязі, проте допущені недоліки на загальний висновок суду про невинуватість ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України не вплинули, тож не свідчать про істотне порушення судом норм КПК України.

Зокрема, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд під час розгляду провадження, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті, на підставі яких було пред`явлено ОСОБА_7 обвинувачення, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них в їх сукупності і взаємозв`язку.

Статтею 17 КПК України закріплено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини, однак, в ході перегляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, судом апеляційної інстанції встановлено, що стороною обвинувачення не дотримано стандарту доказування у поза розумний сумнів та не надано суду беззаперечних доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні вказаного злочину.

Ухвалюючи рішення про визнання ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України та виправдовуючи його у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що жоден із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора щодо недопустимості та неналежності доказів, на які посилався суд при винесення вироку від 25.07.2025, колегія суддів зазначає наступне.

Захисником дійсно під час судового розгляду заявлялося клопотання про визначення очевидно недопустимими доказами: протоколу огляду місця події від 18 травня 2023 року, складеного прокурором Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 в період часу з 12 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв.; постанови про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження документів, винесену слідчим СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 18 травня 2023 року; адаптера з карткою пам`яті Міcro - SD марки Aрасет 16 Gb та 3 відеозаписи, які вона містить; 4 фотознімки, що долучені до протоколу допиту представника потерпілого (представника юридичної особи) ОСОБА_10 від 03 квітня 2023 року; протоколу огляду місця події від 15 грудня 2023 року, складеного слідчим СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 в період часу з 14 год. 00 хв. до 14 год. 20 хв.; протоколу огляду місця події від 18 грудня 2023 року, складеного слідчим СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 в період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв.; протоколу огляду місця події від 18 грудня 2023 року, складеного слідчим СВ Красноградського РВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 в період часу з 16 год. 00 хв. до 16 год. 20 хв.; висновок експерта (судової експертизи матеріалів, речовин та виробів) №СУ-19/121-24/713-ФХД від 17 січня 2024 року, складений за наслідками експертних досліджень зразків рідини у 8 пляшках об`ємом 0,5 л кожна, відібраних під час огляду місця події від 15 грудня 2023 року та 18 грудня 2023 року; висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №5342/23 від 02 листопада 2023 року.

Суд першої інстанції надав цим доводам правову оцінку у розумінні ст. 85 КК України, при цьому підстав для визнання зазначених доказів недопустимими не знайшов тож згадане клопотання захисника в цій частині не задовольнив, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є необґрунтованими та неспроможними.

Разом з цим, суд першої інстанції докази, на які посилався прокурор та представник потерпілого, визнав неналежними в розумінні ст. 85 КК України.

У даному випадку апеляційний суд погоджується з тим, що стороною обвинувачення не надано жодного допустимого доказу, який би поза розумним сумнівом вказував на те, що саме ОСОБА_7 було вчинене інкриміноване йому кримінальне правопорушення таємне викрадення майна, а саме паливно-мастильних матеріалів з території ПП «Андріївка», не доводить це і сукупність представлених доказів.

Так, судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони обвинувачення у судовому засіданні повторно досліджені докази у кримінальному провадженні, а саме:

фотознімки, які надав представник потерпілої особи - ОСОБА_10 , на яких зафіксована зустріч ОСОБА_7 з невідомим чоловіком за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 69-71 т. 1). Вказані знімки відображають зустріч обвинуваченого з невідомим чоловіком, та більш ніякої інформації, з якої б можливо було б встановити факт викрадення обвинуваченим будь-якого майна, не вбачається;

протокол обшуку від 11.05.2023 у домоволодінні, в якому проживає ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено і вилучено каністри з речовиною світло-зеленого кольору, з характерним запахом, схожим на солярку. Каністри напівзаповнені рідиною. 26 каністр заповнені рідиною (приблизно 500 л), та 8 каністр сірого кольору, без відповідних маркувань. Тобто загальна кількість заповнених рідиною каністр - 34 (об`єм майже 700 літрів) (а.с. 74-77, 78 т. 1);

постанову про визнання речовими доказами від 12.05.2023 (а.с. 79-82 т. 1);

копії чеків, що засвідчують факт покупки дизельного палива у загальній кількості 600 літрів на АЗС № 20 за адресою: Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Промислова, буд. 54 в період часу з 11:25 год по 11:38 год. 30.04.2023 (а.с. 84-85 т. 1);

протокол огляду місця події від 18.05.2023, згідно якого, представник потерпілого юридичної особи ОСОБА_10 добровільно надав прокурору адаптер з карткою пам`яті Мicro - SD марки Apacer 16 Gb, на якій містяться відеозаписи, які були зафіксовані представником потерпілої особи за допомогою власної камери зовнішнього відеоспостереження марки ESCAM моделі G20 15 квітня 2023 року за адресою: м. Красноград, провулок Вишневий буд. 7 (а.с. 105-107 т. 1). З вказаних відеозаписів вбачається зустріч ;

висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 5342/23 від 02.11.2023, відповідно до його ринкова вартість дизельного палива Дп-3 Євро 5, об`ємом 1 літр станом на 01.03.2023 становила 49,77 грн; ринкова вартість дизельного палива Дп-3 Євро 5, об`ємом 740 літрів станом на 01.03.2023 становила 36829,80 грн (а.с. 119-122 т. 1);

висновок експерта № СЕ-10/121-24/713-ФХД від 17.01.2024, складений за наслідками експертних досліджень зразків рідини у 8 пляшках об`ємом 0,5 л кожна, відібраних під час огляду місця події від 15 грудня 2023 року та 18 грудня 2023 року (а.с. 159-166 т. 1).

Отже, матеріали кримінального провадження, які досліджені судом першої інстанції та частково повторно досліджені апеляційним судом, були належним чином оцінені судом першої інстанції і з такою оцінкою погоджується й суд апеляційної інстанції.

Як самі по собі, так і в сукупності з іншими дослідженими доказами, не містять достатніх підстав стверджувати, що саме ОСОБА_7 в період з січня 2023 року по 11 травня 2023 року, перебуваючи на посаді завідуючого машино-тракторним парком ПП «Андріївка», перебуваючи на території вищевказаного підприємства, з дизельних генераторів, належних підприємству - Scania (280 kW) та Mercedes Benz (90 kW), в різні дати зазначеного проміжку часу, вчинив крадіжку дизельного палива в сукупному об`ємі 740 л вартістю 36829,80 грн.

Крім цього, колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції про те, що сторона обвинувачення документально не підтвердила розмір нестачі матеріальних цінностей ПП «Андріївка», оскільки будь-яких доказів про те, що саме було вчинено крадіжку дизельного палива об`ємом 740 л не надано. Зокрема, представником потерпілого у судовому засіданні суду першої інстанції надавалися пояснення щодо того, що факт крадіжки було виявлено 24 березня 2023 року, це близько 700 л за період 2-3 місяців 2023 року. Акт ревізійної комісії датований 13 травня 2023 року. Знімання залишків проводилися щомісячно, однак ці документи правоохоронним органам не надавались, що не дозволяє стверджувати, що нестача виникла саме в цей час.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що акт, який міститься у матеріалах кримінального провадження (а.с. 112 т. 1), не містить такої інформації, як назву моделі генераторів, реєстраційних номерів, показань спідометрів або лічильників мотогодин, норми витрат палива (для порівняння з встановленими витратами). Первинних документів (накладних на відпуск або придбання пального), марку пального, а також проведеної інвентаризації.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на відсутність будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували, що саме ОСОБА_7 були вчинені дії, які інкримінуються йому органом досудового розслідування.

Крім зазначеного, прокурор у своїй апеляційній скарзі посилається на допущення судом першої інстанції невідповідності його висновків фактичним обставинам справи, як на підставу для скасування судового рішення, однак жодних доводів, які б свідчили, що судом першої інстанції було зроблено висновки, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, у вироку суду наявності суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші або висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, апеляційна скарга прокурора не містить, у зв`язку з чим колегія суддів вважає такі посилання прокурора формальними.

Отже, з огляду на все викладене, апеляційним судом не встановлено підстав визначених КПК України для скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення власного вироку, як про це просить прокурор, наведені ним доводи носять формальний характер та не свідчать про будь-які порушення кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування виправдувального вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення не встановлено.

Відтак вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Кегичівського районного суду Харківської області від 25 липня 2025 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: