Єдиний унікальний номер № 333/6462/25
Провадження № 1-кп/333/426/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані матеріали кримінального провадження, яке 26.06.2025 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000846 та яке 12.08.2025 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001079, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, за участі прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в суді перебуває вищевказане кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вчинити інше кримінальне правопорушення, застосувати більш м`який запобіжний захід неможливо, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років; не має міцних соціальних зв`язків, не заміжня, офіційно не працевлаштована, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів.

Обвинувачена та ї захисник заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, вважають, що прокурор не довів наявність ризиків, про які зазначив в клопотанні, тяжкість покарання за вказані злочини не є визначальною, обвинувачена не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи переховуватися від суду, та буде вчасно виконувати процесуальні обов`язки, а тому просили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, також вказали на можливість перебування обвинуваченої за місцем його проживання.

Розглянувши дане клопотання та вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_3 під вартою, суд враховує що вона обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, у обвинуваченої відсутнє постійне місце роботи чи інші джерела її доходів, обвинувачена не заміжня, не має на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків та підтверджує можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином і вчинити інше кримінальне правопорушення, та приходить до висновку, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які враховувались при обранні і продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неї мають місце і на теперішній час, тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту про недоведеність наявності ризиків передбачених ч. 1 ст.177 КПК України відхиляються, оскільки КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям "ризик" - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_3 задля нівелювання вищевказаних ризиків, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченої буде саме тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі ухвалення обвинувального вироку, підвищену суспільну небезпечність злочинів та особи, яка їх скоїла, суд вважає, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КК України.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_3 не можливо, оскільки особисте зобов`язання та домашній арешт розраховані в першу чергу на сумлінне дотримання обвинуваченою їх умов, в той же час характер і тяжкість злочинів у вчинені яких її обвинувачують, та наступного покарання, наявність судимостей та обвинувачення у вчиненні низки аналогічних злочинів, вказує на неможливість застосування вказаних запобіжних заходів. Відсутність осіб, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а також відсутність у обвинуваченої на цей час офіційного місця роботи та постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно ОСОБА_3 запобіжних заходів у вигляді особистої поруки та застави.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178, 331, 369-372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченій у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 26 березня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити установі для попереднього ув`язнення для виконання. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 28 січня 2026 року об 11 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1