Справа № 386/579/25
Провадження № 1-кп/386/67/25
ВИРОК

Іменем України

18 вересня 2025 року

Голованівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілих, цивільних позивачів ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача ТДВ «СК «ГАРДІАН» - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селища Голованівськ Кіровоградської області кримінальне провадження №0000109 від 14.02.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Острівець Уманського району Черкаської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця Збройних Сил України у званні старшого солдата, командира 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу на посаді командира 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи з недбалістю, в порушення вимог ст.ст. З, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14.02.2025 року в порушення п.п. 2.1 (а) та 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР, п.2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; п. 2.9. Водію забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу «Драгер» - 2.08 %о) та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував вантажопасажирським автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .

Керуючи вищевказаним транспортним засобом в темну пору доби зі сторони с. Рогова Уманського району Черкаської області у напрямку с. Полонисте Голованівського району Кіровоградської області, водій ОСОБА_4 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР , позбавивши себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок свого руху.

Під час подальшого руху у вищевказаному напрямку, водій ОСОБА_4 діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, ігноруючи вимоги п. 10.1 ПДР перед зміною напрямку свого руху, що полягала у виїзду керованого ним автомобіля на смугу зустрічного руху з метою обгону попутного транспортного засобу, не переконався, що його дії будуть безпечними та не створюють небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, ОСОБА_4 близько о 18 год. 00 хв. здійснюючи рух по вул. Шевченка в с. Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області, грубо порушуючи вимоги п. 12.3 ПДР , виконуючи небезпечний маневр обгону попутного транспортного засобу, маючи об`єктивну можливість на освітленій ділянці дороги завчасно виявити перешкоду для руху, яка виражалася у наявності пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався біля лівого краю дороги та мав на одязі світлоповертальні елементи, після чого напроти буд. № 198, допустив наїзд на останнього.

Тобто, порушення вищезазначених вимог ПДР водієм ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден на шкірі лівої тім`яної області з крововиливом в м`які тканини з внутрішньої поверхні, саден на шкірі лобу справа, синець на верхньому повіку правого ока, синець на задній поверхні правого ліктьового суглобу, синець на задній поверхні правого передпліччя в середній та нижній третині, закритий перелом 3-7 ребер з крововиливами в навколишні м`які тканини, множинні розриви печінки з внутричеревною крововтратою(в черевній порожнині біля 1000 мл крові), множинні крововиливи в діафрагмі, від яких пішохід помер в приміщенні лікувального закладу. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 є травматичний шок як наслідок поєднаної травми: множинні розриви печінки з внутрічеревною крововтратою, закриті переломи ребер, множинні крововиливи в діафрагмі.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та пояснив, що дійсно він 14.02.2025 року близько 18.00 год. в с.Перегонівка Голованівського району Кіровоградської області в темну пору доби збив людину. В своєму авто був сам, швидкість була приблизно 50 км/год. був в стані алкогольного сп`яніння, випили дві пляшки горілки за день групою осіб, приблизно 200 грам і пиво. Не зупинився тому що не зрозумів, що трапилось, чув лише удар, поїхав бо шукав місце для розвороту. Коли розвернувся побачив, що збив людину. Просив щоб викликали швидку допомогу. Посвідчення водія не має, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130КУпАП, збитків не відшкодовував бо не змогли встановили контакт з потерпілими, адже ті не хотіли підписувати розписки. В подальшому вживати алкоголь не буде, він є учасником бойових дій, має намір продовжити військову службу. Щиро кається, що так сталось, наніс непоправну втрату.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, зі згоди учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується його свідченнями, даними в ході судового розгляду та перевіреними судом.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 286-1 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, у тому числі за статтею 130 КУпАП, за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно досудової доповіді від 16.05.2025 року має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, адже в ході судового розгляду ця обставина знайшла своє підтвердження. ОСОБА_4 висловив щирі співчуття щодо спричиненої ним трагедії, вкрай негативно поставився до своїх дій, а стан алкогольного сп`яніння оцінив як неприпустимий. Щодо відшкодування спричиненої матеріальної шкоди позовні вимоги визнав у повному обсязі, щодо моральної шкоди погодився з необхідністю її відшкодування у розмірі, який на його власну думку буде співмірним зі спричиненими душевними страждання потерпілих.

Обставин, що обтяжують покарання, в межах пред`явленого обвинувачення, судом не встановлено.

З огляду на зазначені вище обставини суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі на строк 7 років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

Також, заслухавши цивільного позивача ОСОБА_6 , представника цивільних позивачів, а також цивільних відповідачів та їх представників, дослідивши надані докази в підтвердження їх позицій, суд дійшов висновку, що цивільний позов, поданий представником потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_7 , в межах заявлених позовних вимог та відповідно до норм ст.ст. 22, 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) та ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187, 1200, 1201 ЦК України, роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід задовольнити частково з таких підстав.

Так, судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка правомірно володіє транспортним засобом «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН» (Поліс № ЕР-221582728) (т. 1 а.с. 172).

Відповідно до полісу страхова сума за договором за шкоду, завдану життю та здоров`ю на одного потерпілого становить 320 000 грн., яка відповідно до положень №1961-ІV, що був чинним на момент укладення полісу № ЕР-221582728 є страховою сумою (лімітом відповідальності).

Суд погоджується з позицією ТДВ «СК «ГАРДІАН», що заявлена до останнього сума позовних вимог перевищує ліміт відповідальності, адже в розумінні значного Закону «страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяного життю і здоров`ю 320 000 грн.» стосується загиблого ОСОБА_11 , а тому розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті на користь всіх осіб, які мають відповідне право, обмежуються страховою сумою за договором, тобто 320 000 грн..

При цьому, судом встановлено, що при похованні ОСОБА_11 його дружина ОСОБА_6 понесла витрати на ритуальні послуги - 8 000,00 грн. (т. 1 а.с. 74-76).

Згідно п. 27.3 ст. 27 Закону №1961-ІV страхова компанія «ГАРДІАН зобов`язана виплатити на користь потерпілих моральну шкоду в загальному розмірі 12 мінімальних заробітних плат, що складає 96000, 00 грн., оскільки на день настання страхового випадку мінімальна заробітна плата становила 8 000, 00 грн., відповідно до ст..8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік».

Також судом встановлено і це підтверджено відповідними доказами (т. 1 а.с. 51-72), що на утриманні у ОСОБА_11 перебували його син ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який є особою з інвалідністю 1 групи, та його дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є пенсіонеркою, а тому вони мають право на відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника згідно норм ст. 1200 ЦК України та пункту 27.2 ст. 27 Закону №1961-ІV.

Проте, коли йде мова про відповідальність страховика, то ця сума відшкодування обмережена лімітом його відповідальності.

Загальний розмір відшкодування не може бути менше 36 мінімальних заробітних плат, що складає 288 000 грн., тобто по 144 000, 00 грн. на кожного потерпілого, однак, як зазначено вище, ця сума відшкодування обмережена лімітом відповідальності страховика.

За встановлених обставин позовні вимоги потерпілих до ТДВ «СК «ГАРДІАН» слід задовольнити частково в межах ліміту відповідальності страховика та з відрахуванням франшизи в сумі 3 200, 00 грн., а саме стягнути з ТДВ «СК «ГАРДІАН» на користь:

- ОСОБА_6 страхове відшкодування в загальній сумі 158 400, 00 грн., яке складається з матеріальної шкоди в розмірі в розмірі 8 000,00 грн. (за поминальний обід), моральної шкоди в розмірі 48 000,00 гривень та шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в особі чоловіка в розмірі 102 400,00 грн. (обмежена лімітом відповідальності страховика);

- ОСОБА_12 , страхове відшкодування в загальній сумі 158 400, 00 грн., яке складається з моральної шкоди в розмірі 48 000,00 гривень та шкоди, пов`язаної із втратою годувальника в особі батька в розмірі 110 400,00 грн. (обмежена лімітом відповідальності страховика).

Стосовно позовних вимоги потерпілих до ОСОБА_4 , то суд вважає такі вимоги теж слід задовольнити частково, адже за поминальний обід у день поховання ОСОБА_11 його дружина ОСОБА_6 витратила 14 700,00 грн., за поминальний обід на сороковий день - 6 145,00 грн. (т. 1 а.с. 77, 78 ), що не підлягає відшкодуванню страховиком, та визнав до відшкодування сам ОСОБА_4 ..

Крім цього судом встановлено, що потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 спричинена моральна шкода внаслідок загибелі чоловіка та батька при ДТП, адже в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілим спричинено невідворотної втрати, порушено їх спокій, психічний та нервовий стан, що відобразилось у душевних стражданнях, вимушених змінах у їхньому житті, переживаннях за майбутнє, потерпілі знаходяться у пригніченому стані через смерть близької людини, оскільки позбавлені його любові, підтримки допомоги та спілкування, ОСОБА_12 є особою з інвалідністю 1 групи, який постійно потребує сторонньої допомоги та догляду.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із принципів розумності, виваженості та справедливості, враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивачів як від самої події, так і через порушення налагоджених життєвих зв`язків, тривалість цих немайнових втрат та їх невідворотність, а тому вважає що співмірною сумою відшкодування загальної моральної шкоди (що підлягає стягненню у справі з обох співвідповідачів) на користь потерпілої ОСОБА_6 буде відшкодування у розмірі 200 000,00 грн., а на користь потерпілого ОСОБА_12 в розмірі 250 000,00 грн..

Таким чином з обвинуваченого ОСОБА_13 на користьОСОБА_6 слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 20 825,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 152 000, 00 грн., а всього 172 825, 00 грн., на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 202 000, 00 грн..

Стосовно вимоги про стягнення з ОСОБА_4 витрат цивільних позивачів на правову допомогу, то суд, ураховуючи вимоги ст.ст. 118, 119, 120, 124-126 КПК України, надані докази про їх наявність та розмір (т. 1 а.с. 79-87, т. 2 131-134), а також заперечення обвинуваченого та його захисника щодо їх розміру через значне завищення, визначає грошовий розмір витрат на правову допомогу, які підлягають компенсації цивільним позивачам за рахунок обвинуваченого в сумі 10 000, 00 грн. кожному.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати за проведення експертиз покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк п`ять років.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання 15.02.2025 року, зарахувавши строк попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України день за день.

Речові докази у кримінальному провадженні:автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_10 , три марлеві тампони зі змивами з керма знищити, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.02.2025 року (т. 2 а.с. 57-60).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судових інженерно-транспортних експертиз в загальній сумі 11 351, 64 грн. (т. 2 а.с. 61-63).

Цивільний позов ОСОБА_6 , ОСОБА_12 до ТДВ «СК«ГАРДІОН», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» користь ОСОБА_6 страхове відшкодування в загальній сумі 158 400, 00 грн.,

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» на користь ОСОБА_12 , страхове відшкодування в загальній сумі 158 400, 00 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 20 825,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 152 000, 00 грн., а всього 172 825, 00 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в розмірі 202 000, 00 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 10 000, 00 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 витрати на правову допомогу в сумі 10 000, 00 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на вирок подається до Кропивницького апеляційного суду через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1