1-кп/521/1908/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2025 року м. Одеса
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Рибниця Республіки Молдова, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-
ОСОБА_4 28 червня 2025 року приблизно о 10 годині 50 хвилин між ОСОБА_4 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та її співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у будинку за адресою місця свого проживання: АДРЕСА_3 , виникла сварка на ґрунті ревнощів, в ході якої у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, у цей же час, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчиняючи домашнє насильство, ОСОБА_4 озброїлась металевим кухонним ножем, та, тримаючи його в правій руці, нанесла своєму співмешканцю ОСОБА_6 не менше двох ударів в область черевної порожнини, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани у правій задухвинній ділянці, що проникає у черевну порожнину з наскрізним пораненням тонкої кишки на рівні ілеоцекального кута та наскрізним пораненням сліпої кишки в ділянці основи апендикса та колото-різаної рани над лобковим симфізом, яка проникає у черевну порожнину, раньовий канал якої проходить біля навколоміхурового простору, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Кримінальна відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, передбачена ч.1 ст.121 КК України, а саме за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнала повністю свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті. З потерпілими проживали разом як співмешканці. Зазначила, що дійсно за вказаних обставин та у зазначений період часу завдала тілесних ушкоджень потерпілому кухоним ножем, які є тяжкими у наслідок раптово виниклого конфлікту між ними. Потерпілий до вказаних подій також застосовував до неї фізичну силу, облив окропом та в неї виникли опіки. Також під час сварки перед завданням ударів ножем потерпілий також хапав її за руки, завдав фізичного болю, тому у наслідок такої поведінки потерпілого вона його вдарила ножем. З висновком судово-медичної експертизи повністю згодна. Під час вчинення злочину перебувала у стані алкогольного сп`яніння, вживали алкоголь разом із потерпілим. Також перебувала у стані вагітності, але про це дізналася вже після затримння, яку перервала. У вчиненому розкаюється, для себе зробила певні висновки. Просила врахувати її щире каяття та суворо не карати, дати можливість розпочати нове життя. Також зазначила, що в неї є можливість проживати в орендованій її матір`ю квартирі за адресою АДРЕСА_2 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, покарання просив призначити не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання та стосовно речових доказів.
При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Допитавши обвинувачену, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченої, суд приходить до висновку, що події кримінального правопорушення мали місце, вина обвинуваченої доведена повністю, її дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст.12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому відноситься до категорії тяжкого злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, яка щиро розкаялась у вчиненому, вину визнала повністю, дала правдиві свідчення.
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.
При цьому суд відхиляє позицію сторони захисту про врахування обставини, що пом`якчує покарання, перебування обвинуваченої у стані вагітності, оскільки про стан вагітності обвинуваченій стало відомо після її затримання та перебування у слідчому ізоляторі.
Щодо особи обвинуваченої то вона в силу вимог ст.89 КК України раніше не судима, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за договорм оренди, має неповнолітніх дітей, стосовно яких позбавлена батьківських прав.
Таким чином, враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, позиції сторони обвинувачення та потерпілого, сторони захисту суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.1 ст.121 КК України .
Враховуючи особу обвинуваченої, її поведінку після вчинення злочину, а саме те, що вона зрозуміла та усвідомила протиправність своєї поведінки, обставини справи, вік обвинуваченої, позицію потерпілого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, суд приходить до висновку про можливість звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.
Відповідно до ухвали слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 30.06.2025 року до обвинуваченої ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 57 (п`ятдесят сім) днів в межах строку досудового розслідування з триманням її в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 26.08.2025 року включно без визначення розміру застави, який було неодноразово продовжено.
Відповідно до вимог ст.72 КК України слід зарахувати у строк призначеного покарання строк поперднього ув`язнення із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають одному дню позбавлення волі.
Також суд приходить до висновку про необхідність скасувати запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченій запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
В кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 100, 373,374 КПК України, суд-
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на неї згідно п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обов`язок нагляду за засудженою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженої.
Строк покарання ОСОБА_4 відраховувати з 29.09.2025 року.
Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно після прголошення вироку.
Застосувати до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м.Одеси без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання цих обов`язків до неї може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід, крім того, на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням ухвали покласти на ВнП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
На підставі вимог ст.72 КК України зарахувати у строк призначеного покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 28.06.2025 року по 29.09.2025 року включно із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення .
Після набрання вироком законної сили речові докази :
-предмет, схожий на ніж, з рукояткою чорного кольору, з написом на лезі «STAINLESS CHINA», предмет, схожий на ніж, з рукояткою синього кольору, з написом на лезі «TRAMONTINA INOX-STAINLESS-BRASIL», предмет, схожий на ніж, з рукояткою синього кольору, виріз з ковдри зеленого кольору з плямами РБК, виріз з напівковдри з плямами РБК, змив з зовнішнього боку ручки вхідних дверей, змив з внутрішнього боку ручки вхідних дверей, предмет, схожий на ніж, з рукояткою з полімерного матеріалу, виделку з металу сірого кольору, букальний епітелій, змиви з правої та лівої руки, зрізи з нігтоьвих пластин правої та лівої руки, частини змивів з ножів та виделки, витяжки з нігтьових пластин, частину осаду, які зберігаються у камері збереження речових доказів ВнП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанції №№002175, 002179 - знищити;
- майку синього кольору та спортивні шорти - повернути потерпілому ОСОБА_6 , сукню рожевого кольору - повернути ОСОБА_4 ..
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Хаджибейського районного суду міста Одеси від 01.07.2025 року.
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1