Провадження № 1-кс/201/5088/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м.Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 14.11.2025 року у кримінальному провадженні №0001572 від 11.09.2024 року,

У судовому засіданні брали участь:

скаржник ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 14.11.2025 року у кримінальному провадженні №0001572 від 11.09.2024 року, у якій скаржник просить: зобов`язати слідчого вчинити певну процесуальну дію, виконати обов`язки слідчого відповідно до статті 214 КПК України та статті 276 КПК України, а також скасувати постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання від 14.11.2025.

В обґрунтування скарги скаржник вказав, що слідчим відділом Соборного Відділення поліції №2/1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні, внесеному 10.09.2024 року до ЄРДР за №0001572 за фактом зловживання державним реєстратором своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди, це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам, вчинених відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.365 КК України. Як зазначено скаржником, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 залучений як потерпілий. Також як вказує скаржник, 10.11.2025 р. він як потерпілий звернувся з клопотанням про виконання обов`язків слідчого при виконанні процесуальних дій (за ст.214 КПК України та ст. 276 КПК України), однак йому було необґрунтовано та з порушенням закону відмовлено в проведенні процесуальних дій, які слідчий, на його думку зобов`язаний виконати. Також на думку скаржника, слідством були зібрані усі докази, про скоєння злочину нотаріусом, тому, відповідно до статті 276 КПК України, слідчий зобов`язаний скласти проект підозри, якщо він має достатні докази, що вказують на причетність особи до скоєння злочину, а також слідством було встановлені факти нових скоєнь злочину нотаріусом, де відповідно до ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Скаржник у судовому засіданні подану скаргу підтримав, просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку учасника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого правового висновку з відповідних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Із закріпленої в ст. 26 КПК України диспозитивності, як загальної засади кримінального провадження, слідує, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 303 КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, а саме:1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4)рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6)рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001572 від 11.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

10.11.2025 року ОСОБА_3 звернувся до СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням про складання процесуальних документів складання обвинувального акту, у якому зокрема просив виконати обов`язки слідчого та скласти обвинувальний акт.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 10.11.2025 року.

Отже, стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік дій, які підлягають оскарженню до слідчого судді, натомість скаржник ОСОБА_3 просить суд: зобов`язати слідчого вчинити певну процесуальну дію, виконати обов`язки слідчого відповідно до закону України, ст. 214 КПК України та статті 276 КПК України, а також скасувати рішення слідчого постанову слідчого про відмову в задоволення клопотання від 14.11.2025 про складення.

При цьому, виходячи зі змісту ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому чи дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Отже, за результатами розгляду скарги слідчий суддя має реалізувати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у порядку та за процедурою, передбаченому КПК України, тобто ухвалити рішення, яким скасувати рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язати його або припинити конкретну дію або вчинити певну дію.

Таким чином, встановлено, що порушена в скарзі вимога щодо скасування постанови слідчого від 14.11.2025 про відмову в задоволенні клопотання про складення обвинувального акту, виходячи з ч.1 ст.303 КПК України, не підлягає оскарженню.

Що стосується вимоги скаржника про зобов`язання слідчого вчинити певну процесуальну дію, виконати обов`язки слідчого відповідно до статті 214 КПК України та статті 276 КПК України, слідчий суддя зазначає таке.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, яка є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Системне тлумачення статей 214 і 303 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, які є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Як зазначено вище, у частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, оскільки вказані вище вимоги не ґрунтується на положеннях КПК України в межах розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України. Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 14.11.2025 року у кримінальному провадженні №0001572 від 11.09.2024 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено і проголошено 12.12.2025 о 10:25 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1