Справа № 638/6027/23
Провадження № 1-кп/638/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

з участю захисника обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000138 від 25.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 7 статті 111-1 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 25.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинення кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 7 статті 111-1 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2023 року призначено кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000138 від 25.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 7 статті 111-1 Кримінального кодексу України, до судового розгляду (головуючий суддя ОСОБА_6 ).

На підставі розпорядження №02-06/12 від 25.03.2025 року проведено повторний автоматизований розподіл кримінального провадження та визначено нового головуючого суддю для його розгляду - ОСОБА_1 , що підтверджує протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року вказане кримінальне провадження прийнято до провадження судді ОСОБА_1 та призначено судове засідання.

В судовому засіданні прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 надав клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, посилаючись на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України без визначення розміру застави, яке підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що ризики, на які посилається прокурор є недоведеними. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, а також зазначив, що всі свідки сторони обвинувачення вже були допитані, а тому обвинувачений не може на них впливати.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив змінити на більш м`який запобіжний захід у вигляді застави або цілодобовий домашній арешт. Клопотання обґрунтував тим, що усі надані стороною обвинувачення клопотання про продовження строку запобіжного заходу не мають в собі жодного належного обґрунтування необхідності продовження такого строку. Натомість усі наявні клопотання роздруковані таким чином, що відрізняються один від одного лише датами, що свідчить про автоматичність та упередженість з боку сторони обвинувачення. А також зазначив, що ризики, на які посилається прокурор є недоведеними.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 11.11.2025 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 09.01.2026 року.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Кримінальним процесуальним кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В обґрунтування продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором зазначено, що є наявність ризику, передбаченого п.п. 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органу досудового розслідування або суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, не працює, не навчається, із повною середньою освітою, раніше не судимий, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 7 статті 111-7 Кримінального кодексу України, відповідальність за яке встановлена у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити зазначені вище дії.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 суд враховує наступні обставини, передбачені статтею 178 КПК України: 1)вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення-злочину; 2) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним; 3) наявність обґрунтованого повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину.

Враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу підозрюваного, наявні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням повномасштабного вторгнення збройних сил та інших формувань російської федерації, а також вчинення ОСОБА_4 умисних дій на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу.

Також, згідно частини 4 статті 183 КПК України, під час воєнного стану, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно нього не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.49, 314-316, 331, 334, 369 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - тобто до 06.03.2026 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 06.01.2026 року.

Головуючий суддя: