Справа № 346/5982/23
Провадження № 1-кп/346/219/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/219/25, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 04.08.2023 року за № 0000751 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 06.04.2023 року (орган, що видав 2619), уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , наявна також адреса проживання: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого (останні судимості):

- 07.11.2022 року вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст.15 - ч.2 ст.185, ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185, ч. 2 ст.186, ч.1 ст.357 КК України, на підставі ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць (покарання відбув),

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_7 , вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

01.08.2023 року близько 18:30 год. обвинувачений, перебуваючи неподалік будівельного центру «Кляштор», що в м. Коломия, по вул. Йосипа Сліпого, 4, Івано-Франківської області, в період дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року та продовженого на 90 діб відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 254/2023 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02.05.2023 року, умисно, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, таємно викрав із спортивної сумки срібний браслет фірми «Пандора» 925 проби із намистинами, загальною вагою 55,9 грама, вартістю 7 334 грн., який належав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, обвинувачений місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим розпорядився на власний розсуд,спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в сумі 7 334 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, заявив, що фактичні обставини справи не оспорює, його позиція є добровільною, підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказані в обвинувальному акті. При цьому обвинувачений суду пояснив, що перебуваючи неподалік будівельного центру «Кляштор» в м. Коломия Івано-Франківської області, таємно викрав із спортивної сумки срібний браслет, який належав потерпілій ОСОБА_7 , оскільки в його товариша були фінансові труднощі, а він мав намір йому допомогти, написавши потерпілій відповідне смс-повідомлення. Однак, вона, не прочитавши змісту останнього, наступного дня звернулася із заявою в поліцію. Про запровадження в Україні воєнного стану йому було відомо. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив не правильно, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти, а також просить суворо його не карати та призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки та завершувати розгляд кримінального провадження у відсутності захисника.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, 25.01.2024 року подала до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності та призначення обвинуваченому не суворого покарання, шкоду їй відшкодовано, претензій не має (а.п. 41).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення майна (крадіжку) потерпілої ОСОБА_7 , вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України, враховуючи його щире каяття, відшкодування завданих збитків, відсутність обставин, які обтяжують покарання,звільнити обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, а також вирішити питання про речові докази.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Одночасно суд враховує особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, (а.п. 108-109), однак, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 111-114), задовільно характеризується за місцем проживання (а.п. 116), його негативне відношення до вчиненого, а також думку потерпілої, викладену в її письмовій заяві, щодо відшкодування їй шкоди обвинуваченим, відсутність претензій до нього та призначення йому не суворого покарання (а.п. 41).

Суд також враховує досудову доповідь Коломийського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 28.02.2024 року, про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства чи окремих осіб. На думку вказаного органу пробації виконання покарань в громаді можливо лише у винятковому випадку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, які можуть бути спрямовані на соціально-психологічну підтримку ОСОБА_6 , в розвитку навичок управління власною поведінкою та емоціями та в зменшенні негативного впливу соціального оточення на спосіб життя обвинуваченого. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на нього додаткових обов`язків відповідно до п.2, 4 ч. 3 ст.76 КК України (а.п. 51-56).

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, тобто у виді позбавлення волі, та враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, звільнити обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на максимальний строк - 3 роки (оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину), з покладенням на нього частини обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Крім того, суд враховує позицію сторони обвинувачення про призначення обвинуваченому вказаного покарання.

При цьому слід зазначити, що непогашена судимість не є та не може бути перешкодою для застосування до засудженого ст. 75 КК України (постанови Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17).

Необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили немає.

Процесуальні витрати в справі складають 5 258 грн. на залучення експертата підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з положеннями ст.124 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 124, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Відповідно до пунктів 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_6 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 5 258 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім) гривень процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Питання про речові докази вирішити таким чином:

- браслет сірого кольору із перлами фірми «Пандора», переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 , повернути останній;

- оптичний диск із трьома відеозаписами із камер відео спостереження, що знаходяться на АЗС «АвтоПлюс» (м. Коломия, вул. Грушевського, 94Б, Івано-Франківської області), зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській окружній прокуратурі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скаргадо Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1