печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2025 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000137, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Прип`ять Київської області, що має вищу освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_7 у невстановлений час, місці та спосіб, у невстановленої досудовим слідством особи, переслідуючи протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини для особистого вживання, незаконно придбав без мети збуту невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, у вигляді вологої порошкоподібної речовини білого кольору, яка знаходилась в пакеті з полімерного матеріалу з пазовим замком.

Продовжуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_7 поклав вищевказану незаконно придбану психотропну речовину до своєї наплічної сумки чорного кольору та став незаконно зберігати її при собі без мети збуту, та в подальшому незаконно перевозити без мети збуту в автомобілі марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак « НОМЕР_1 », до моменту його затримання працівниками поліції.

Так, 06.03.2024 близько 00 год. 25 хв. ОСОБА_7 , пересуваючись на автомобілі марки «Volkswagen Transporter», державний номерний знак « НОМЕР_1 », за адресою: м. Київ, Набережне шосе (заїзд на міст «Метро») був зупинений працівниками поліції, якими виявлено в його наплічній сумці чорного кольору та в подальшому вилучено пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого знаходиться волога порошкоподібна речовина білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,214 г.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, складеному 20.03.2024 дізнавачем сектору дізнання відділу поліції (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_8 та затвердженому прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні, та перевезенні психотропних речовин без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні 04.06.2025 у зв`язку із клопотання захисника про визнання доказу - висновку експерта, недопустимим, вказав, що для проведення на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні експертного дослідження експерту було направлено всю вилучену в ОСОБА_7 за викладених в обвинувальному акті обставин речовину (в пакеті), а тому відібрання зразків не було необхідним. Зазначив, що КПК України не передбачає обов`язку органу дізнання повідомляти сторону захисту про призначення експертного дослідження. Вказав, що органом дізнання не допущено порушень КПК України.

За наслідками судового розгляду прокурор вважав, що винуватість ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні повністю доведена та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

При призначенні покарання просив врахувати, що ОСОБА_7 визнав свою винуватість, та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Крім того, прокурор просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 процесуальні витрати за залучення експерта на стадії досудового розслідування та знищити речові докази.

3. Позиція сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена у показаннях обвинуваченого ОСОБА_7 , клопотанні його захисника - адвоката ОСОБА_6 про визнання речових доказів недопустимими, виступах обвинуваченого та його захисника - адвоката ОСОБА_6 під час дебатів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив суду, що напередодні початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України він позбавився наркозалежності від психотропних речовини, а саме від синтетичного препарату із групи опіоїдів - метадону, однак, за призначенням лікаря приймав ліки, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які купував за рецептом, наданим лікарем. 05.03.2024 їхав на святкування дня народження поза межі міста Києва та повертався назад до міста Києва в ніч з 05.03.2024 на 06.03.2024, під час дії комендантської години, у зв`язку з чим був зупинений працівниками патрульної поліції в м. Києві біля моста «Метро». В подальшому працівники патрульної поліції провели його поверхневий огляд та знайшли зазначені ліки, він показав цим працівникам правоохоронного органу з екрану свого мобільного телефону рецепт на їх придбання, однак, рецепту в паперовому вигляді при собі не мав. В ході подальшої поверхневої перевірки у нього було виявлено психотропну речовину, тому працівники патрульної поліції викликали слідчо-оперативну групу. Після цього його доставлено до Печерського УП ГУНП в м. Києві, допитано, складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого його відпустили. Наступного дня його знову зупинили працівники правоохоронного органу та склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Вказав, що психотропною речовиною його пригостили 05.03.2024 під час святкування дня народження та те, що він визнає свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому та критично ставить до своїх дій.

Зауважив, що раніше був офіційно працевлаштований на посаді начальника дільниці в ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », наразі офіційно там не працевлаштований, але продовжує працювати та отримувати грошові кошти, а тому у разі призначення судом покарання у виді штрафу матиме можливість його сплатити.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_7 висловити позицію не бажав.

Звертаючись до суду з останнім словом, вказав, що він вже все пояснив і повністю визнав свою винуватість, просить призначити йому покарання відповідно до чинного законодавства за його вчинок, що порушує суспільний порядок.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 в ході судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про визнання недопустимим доказом висновку експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024, вказавши, що дізнавачем, всупереч ст. 245 КПК України, не винесено постанову про відібрання зразків, не складено відповідний протокол та не долучено відповідні зразки до матеріалів кримінального провадження. Вважав, що у випадку, коли зразок отримано внаслідок оперативно-розшукової діяльності, то суду надається протокол з додатками, але такий протокол в матеріалах кримінального провадження відсутній. При проведенні експертизи й одержанні зразків і сам експерт повинен вимагати надання йому належно оформлених матеріалів (в тому числі і протокол відібрання зразків). Діючи необ`єктивно і упереджено, а також порушуючи встановлений порядок проведення експертиз, експерт ОСОБА_9 прийняв зразки для дослідження без правової на це підстави і без протоколу відібрання зразків.Отже, висновок експерта в силу цих причин є недопустимим як доказ і відповідно до ст. 62 Конституції України підлягає виключенню з числа доказів. Крім того, сторона захисту не була повідомлена про сам факт призначення експертизи, чим була позбавлена можливості поставити питання експерту, що є порушенням права на захист. В реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000137 від 06.03.2024 в розділі II-11 посилання на постанову про відібрання зразків відсутнє.

Захисник вказав, що його позиція не суперечить визнанню винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , однак вищевказаним обставинам слід надати належну оцінку.

ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника.

В судових дебатах захисник зазначив про невинуватість ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні, оскільки висновок експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024 є неналежним доказом. Вказав, що факт вилучення речових доказів, тобто предметів, вилучених з обігу, повинен був відобразитися у протоколі слідчої дії. Для вилучення об`єктів, застосування яких потребує певних навиків, точної фіксації їх якісних характеристик, індивідуальних ознак та визначення їх вартості, залучаються відповідні спеціалісти. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, вага, серія і номер, інші ознаки, а також місце, де відповідний об?єкт був виявлений. Крім того, протокол складається у двох примірниках, підписується особою, яка проводила вилучення майна, а також понятими, а також іншими учасниками слідчої дії, в тому числі особою, в якої проводилось вилучення. Копія протоколу видається на руки особі, в якої проведено вилучення. Вказані слідчі дії не були виконані органом дізнання.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

4.1 Документи.

Як вбачається з протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок, складеного 06.03.2024 дізнавачем відділу дізнання Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_10 , ОСОБА_7 затримано 06.05.2025 о 00 год. 05 хв. в м. Києві на Набережному Шосе, біля з`їзду до моста «Метро». Передумовами затримання стало те, що обвинувачений, відповідаючи на питання, чи є в нього при собі заборонені речі, відповів ствердно «так» і дістав зі своєї сумки чорного кольору:

- порошкоподібну речовину білого кольору, яку в подальшому було вилучено та поміщено до сейф-пакету № CR11004072;

- речовину рослинного походження у паперовому конверті, яку в подальшому було вилучено та поміщено до сейф-пакету № CR11004058;

- 5 упаковок «Бісопролол-Тева», в кількості 42 таблетки, та 1 пачку «Acino», в кількості 10 таблеток, які в подальшому було вилучено та поміщено до сейф-пакету № WAR0034884.

ОСОБА_7 пояснив, що вилучена в нього речовина білого кольору, ймовірно, знаходиться в нього давно, оскільки раніше він вживав наркотичні речовини, а станом на 06.03.2024 він лікується від наркозалежності /а. м. 7-11/.

Відповідно до переглянутого в судовому засіданні відеозапису, який долучено як додаток до протоколу затримання від 06.03.2024 та міститься на диску формату «CD-R», на ньому відображено проїзну частину Набережного шосе в м. Києві, біля моста «Метро».

На цьому відеозаписі зафіксовано, як працівники патрульної поліції 05.03.2024 о 00 год. 05 хв. спілкуються з особою чоловічої статі, якою є обвинувачений ОСОБА_7 , та запитують його, чи має він при собі заборонені предмети/речовини, на що останній ствердно відповів «так» та добровільно згодився їх видати. Далі ОСОБА_7 дістає зі своєї сумки чорного кольору та ставить на капот службового автомобіля працівників патрульної поліції порошкоподібну речовину білого кольору, яку в подальшому було вилучено та поміщено до сейф-пакету № CR11004072; речовину рослинного походження у паперовому конверті, яку в подальшому було вилучено та поміщено до сейф-пакету № CR11004058; 5 упаковок «Бісопролол-Тева», в кількості 42 таблетки, та 1 пачку «Acino», в кількості 10 таблеток, які в подальшому було вилучено та поміщено до сейф-пакету № WAR0034884. Обвинувачений ОСОБА_7 вказує, що вищевказані таблетки він придбав у одній з аптек мікрорайону «Троєщина» за рецептом лікаря, паперового рецепту при собі не має, однак має фото рецепту в мобільному телефоні, яке показав працівникам патрульної поліції. Щодо порошкоподібної речовини вказує, що раніше вживав психотропні речовини, тому, ймовірно, ця речовина була в нього віддавна. Щодо речовини зеленого кольору вказав, що нею його пригостили давні друзі /а. м. 20/.

4.2. Висновки експертів.

Відповідно до даних висновку експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024, який було надано на виконання постанови дізнавача сектору дізнання відділу поліції (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського УП ГУНП в місті Києві, ОСОБА_8 від 07.03.2024, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, становить 0, 46 г. Надана на дослідження порошкоподібна речовини містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, маса амфетаміну в речовині становить 0, 214 г /а. м. 39-43/.

5.Оцінка судом доводів сторін.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 посилався на недопустимість висновку експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024 у зв`язку з тим, що уповноваженою особою органу дізнання, всупереч ст. 245 КПК України, не винесено постанову про відібрання зразків, не складено відповідний протокол та не долучено відповідні зразки до матеріалів кримінального провадження, а експертом, який проводив зазначене експертне досліджено, не витребувано такі зразки. Також вказав, що сторону захисту не було повідомлено про проведення зазначеного експертного дослідження.

Статтею 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит.

Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Частини 1-3 статті 245 КПК України передбачають, що у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Отже, стаття 245 КПК розрізняє два види зразків для експертизи: (1) зразки з речей і документів, порядок відібрання яких встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 КПК) (ч. 2 названої статті) та (2) біологічні зразки, відбирання яких у особи здійснюється за правилами, передбаченими ст. 241 КПК (ч. 3 названої статті).

У постанові ККС ВС від 11.01.2022 року, винесеній у справі № 185/2915/18, викладено правовий висновок, що ст. 241 КПК регулює порядок освідування особи, а ст. 245 КПК вказує на необхідність дотримання вимог зазначеної статті виключно в ході отримання біологічних зразків.

В рішенні ЄСПЛ «Саундерз проти Сполученого Королівства» від 17.12.1996 зазначено, що до проб біологічного матеріалу ЄСПЛ відносить зразки крові, волосся та іншої тканини та матеріали, які виробляються в процесі природної життєдіяльності.

Суд звертає увагу на те, що за своєю суттю біологічні зразки особи виробляються в процесі її життєдіяльності (наприклад, кров, слина, піт, тощо). У ході відібрання таких біологічних зразків вони відокремлюються від організму особи, тобто відбираються. Таким чином за своєю суттю біологічний зразок має мати здатність бути відокремленим.

Так, для проведення експертного дослідження дізнавачем сектору дізнання відділу поліції (з обслуговування центральної частини міста Києва) Печерського УП ГУНП в місті Києві, ОСОБА_8 07.03.2024 винесено постанову про призначення судової експертизи матеріалів.

На дослідження експерту цим дізнавачем надано пакет із полімерного матеріалу білого кольору з пазовим замком, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження, зеленого кольору, та пакет зі полімерного матеріалу з пазовим замком, всередині якого знаходиться волога порошкоподібна речовина білого кольору.

Отже, надані дізнавачем експертній установі (експерту) на дослідження порошкоподібна речовина та речовина рослинного походження не відносяться до зразків, які сторона кримінального має право відбирати в установленому КПК України порядку, про що зазначається в ст. 245 КПК України, на яку посилається захисник ОСОБА_6 .

Така позиція суду кореспондує з вищезгаданим правовим висновком ККС ВС.

Тому є безпідставними доводи сторони захисту про те, що в ході дізнання в межах даного кримінального провадження відповідною уповноваженою особою органу дізнання порушено ст. 245 КПК України, оскільки за обставин у даному кримінальному провадженні згаданий дізнавач не мав обов`язку та навіть права виносити постанову про відібрання зразків, складати відповідний протокол та вчиняти подальші дії, які нерозривно пов`язані з цією слідчою дією.

З огляду на це, суд визнає висновок експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024 допустимим доказом.

Крім того, суд визнає обґрунтованими позицію прокурора щодо того, що КПК України не встановлює обов`язок повідомляти сторону захисту про факт винесення слідчим або дізнавачем постанови про призначення будь-якої експертизи.

Більше того, у постанові від 01.11.2022 у справі № 344/2995/15-к Касаційний кримінальний суд Верховного Суду зробив висновки, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Також Суд зазначав, що якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Однак, стороною захисту не доведено, що в ході здійснення дізнання порушено права і свободи обвинуваченого ОСОБА_7 чи те, що зазначений висновок експерта дає підстави для сумнівів у отриманих фактичних даних.

З огляду на це, суд відхиляє клопотання та доводи, викладені в клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 щодо недопустимості висновку експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024 як доказу в даному кримінальному провадженні та незаконного неповідомлення сторону захисту про проведення такого експертного дослідження.

6. Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Встановлені судом фактичні обставини кримінального правопорушення підтверджуються дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні доказами, підстав для визнання яких неналежними чи недопустимими судом не встановлено.

За таких обставин суд надходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_7 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні, та перевезенні психотропної речовини без мети збуту, за ч. 1 ст. 309 КК України.

7. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Досліджуючи питання наявності чи відсутності обставин, які пом`якшують покарання, суд принагідно зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23.01.2024, винесеній у справі № 283/2169/19, для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, вирішальним є встановлення факторів, які б свідчили про справжність, щирість визнання вини, шляхом відповідного ставлення до скоєного, що передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, і має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації.

Незважаючи на те, що обвинувачений визнав свою вину в ході його допиту в судовому засіданні 04.06.2025 та під час останнього слова в судовому засіданні 18.09.2025, зазначав про своє критичне відношення до вчиненого ним кримінального проступку, суд не вважає таку позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щирим каяттям та не вбачає в його посткримінальній поведінці осуду скоєного кримінального правопорушення, що підтверджувалося б конкретними діями. Крім того, в судовому засіданні 04.06.2025 обвинувачений після визнання своєї винуватості підтримав клопотання свого захисника ОСОБА_6 про визнання висновку експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024 недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, де-факто, цим клопотанням стороною захисту було поставлено під сумнів обґрунтованість зібраних в ході здійснення дізнання доказів, що свідчить про відсутність критичної оцінки обвинуваченим вчиненого ним діяння та відсутності в нього певного психічного стану, коли він засуджує свою поведінку та приймає рішення більше не вчиняти кримінальних правопорушень, щиро жаліючи про скоєне. Тому, в даному випадку, суд не вбачає в поведінці обвинуваченого ОСОБА_7 щирого каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

8. Мотиви призначення покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

В постанові від 03.08.2022, винесеній у справі № 415/299/20, Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду дійшов до висновку, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд також враховує обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_7 на обліку нарколога, психіатра не перебуває, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, на момент вчинення правопорушення був офіційно працевлаштований, станом на день ухвалення цього вироку, з його слів, працює неофіційно, має вищу освіту, постійне місце проживання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії кримінальних проступків, відсутність обставин, які обтяжують покарання, наслідки вчиненого діяння, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, станом на день ухвалення цього вироку, з його слів, працює неофіційно, зважаючи на позицію обвинуваченого, який підтвердив, що має змогу оплатити штраф.

За сукупності наведених вище обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначення такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

9. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. З огляду на вказане з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта на стадії досудового розслідування в розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок за проведення судової експертизи матеріалів № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстави для його застосування до набрання вироком законної сили - відсутні, а прокурором не доведено протилежного.

Керуючись ст.ст. 124, 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід до ОСОБА_7 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави понесені на стадії досудового розслідування процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 3029,12 грн (висновок експерта № СЕ-19/111-24/15829-НЗПРАП від 14.03.2024).

Речові докази:

- психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,214 г та наркотичну речовину рослинного походження зеленого кольору, - канабіс, масою 0,46 г, які поміщено до сейф-пакету без номерного знаку та передано на відповідальне зберігання до камери схову Печерського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 2391) - знищити.

Цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження, а обвинувачений та захисники - подати клопотання про помилування.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1