№ провадження 1-кп/606/177/25
Справа № 606/1022/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000092, внесеного 02.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Налужжя, Теребовлянського району,Тернопільської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Теребовля зазначене кримінальне провадження,

В СТ А Н О В И В:

До Теребовлянського районного суду із Теребовлянської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1КК України.

Згідно із обвинувальним актом восени 2021 року у ОСОБА_3 виник умисел на самовільне захоплення земельної ділянки, через яку проходять повітряні лінії електропередачі КЛ-0,4 кВт фідера №445, та яка знаходиться в охоронній зоні, з метою її подальшого використання для ведення підприємницької діяльності.

Реалізуючи свій злочинний намір на вчинення даного злочину, ОСОБА_3 , діючи всупереч п.7 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМУ від 27.12.2022 №1455, порушуючи вимоги законодавства щодо особливого порядку надання земельних ділянок у користування та оренду, достовірно знаючи, що у нього відсутні дозвільні документи на право власності, користування або оренди земельної ділянки площею 0,1220 га, що в АДРЕСА_2 , діючи умисно, восени 2021 року, з метою ведення підприємницької діяльності незаконно огородив частину земельної ділянки площею 0,1220 га металевою сіткою, обмеживши доступ до неї, чим здійснив самовільне зайняття вказаної земельної ділянки, через яку проходять повітряні лінії електропередачі та, яка, відповідно до п. б ст. 112 Земельного кодексу України та п.7 Правил охорони електричних мереж є охоронною зоною повітряних ліній електропередачі.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст. 197-1КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

У судове засідання обвинуваченим подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст.49 КК України. У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, вказав, що вину визнає, просить закрити кримінальне провадження відносно нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого, вважав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 197-1 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_3 є триваючим кримінальним правопорушенням, а тому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ним не сплив.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що заявлене клопотання підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.2 ст. 284, ч.3 ст.288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст.286 КПК України встановлено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

За приписами ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст.49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості (ч. 3 ст. 49 КК України).

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1КК України.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, полягає в самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить іншій особі (фізичній чи юридичній) на праві власності чи інших законних підставах. Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огорожуванні ділянки, знищенні і встановленні межових знаків та у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження дерев чи кущів, розміщення будівельних матеріалів, тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як власник чи законний користувач і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин.

Отже, цей злочин є злочином з матеріальним складом, оскільки для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.

Таким чином, злочин, передбачений ч.2 ст. 197-1 КК України, визнається закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання вказаних суспільно небезпечних наслідків.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №164/479/20.

Враховуючи вказане, доводи прокурора є безпідставними.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 197-1КК України, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_3 восени 2021 року, тобто з моменту вчинення діяння минуло більше трьох років.

Згідно матеріалів кримінального провадження та пояснень прокурора в даному випадку відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, ОСОБА_3 від органу досудового розслідування чи суду не ухилялася та нового злочину не вчинив, добровільно відшкодував заподіяну шкоду у сумі 9793 грн.

Суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Судом також встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть пред`явленого обвинувачення зрозуміла, розуміє свої права, визначені ч.ч. 2-3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України з нереабілітуючих підстав.

Враховуючи наведені вище обставини, які свідчать про наявність сукупності матеріально-правових підстав, передбачених ст. 49 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст. ст. 174, 284 - 288, 314, 372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України, на підставі ч. 1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 за № 0000092 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України закрити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12.05.2025 на металеву огорожу та тимчасову споруду, та повернути їх власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду складено 24.09.2025.

Суддя ОСОБА_1