УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000025 від 07.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 204 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший детектив Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 07.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 204 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Вінницької області здійснює незаконну діяльність невстановлена група осіб, учасники якої отримують фінансовий прибуток від протиправної діяльності, пов`язаної із виготовленням, зберіганням та збутом незаконно виготовлених підакцизних товарів, зокрема нікотиновмісних сумішей та рідин, що використовуються в електронних сигаретах. Зазначені товари відповідно до п. 215.1 ст. 215 Податкового кодексу України належать до підакцизних. Порушуючи вимоги Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», учасники групи організували злочинну схему, спрямовану на отримання грошових коштів злочинним шляхом внаслідок зайняття незаконною господарською діяльністю та вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь.

Грошові кошти отримуються від незаконного виготовлення, зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів (нікотиновмісних сумішей та рідин, що використовуються в електронних сигаретах), які реалізуються через точки роздрібної торгівлі на території Вінницької області та через Інтернет ресурси.

Поряд з цим, встановлено, що ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 здійснюють незаконне виробництво рідини та її складових компонентів (в тому числі нікотин, гліцерин, ароматизатор, нікобустер), що використовуються в електронних сигаретах та в подальшому здійснюють збут незаконно виготовлених підакцизних товарів в точу числі через Інтернет сайт https://www.marvellous.com.ua.

У ході досудового розслідування встановлено, що власником торгової марки «Marvellous Brew» є ОСОБА_5 , який організував протиправну схему із незаконного виготовлення, зберігання та збуту незаконно виготовлених підакцизних товарів, до якої залучив низку осіб, зокрема: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб.

З метою надання такій діяльності законного вигляду ОСОБА_5 зареєстрував ТОВ «ІЗІЧЕЙНДЖ» (код 44827377) основним видом діяльності якого є виробництво тютюнових виробів.

У подальшому, в ході розслідування встановлено, що у ТОВ «ІЗІЧЕЙНДЖ», ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 відсутні ліцензії на виробництво та роздрібну торгівлю рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та на торгівлю тютюновими виробами.

Зазначені особи, усвідомлюючи злочинний характер походження грошових коштів, отриманих від збуту незаконно виготовлених нікотиновмісних речовин та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють фінансові операції, спрямовані на приховування їх походження та надання їм правомірного вигляду.

Кошти від вчинення суспільно небезпечних протиправних діянь отримуються зазначеними особами як у готівковій, так і в безготівковій формі.

09.12.2025 з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, де виявлено та вилучено предмети та документи, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на предмети та речі, які 09.12.2025 виявлено та вилучено під час проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , та які 10.12.2025 постановою старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_6 визнано речовими доказами, тому детектив просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання встановлено, що підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 07.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 204 КК України.

В рамках вказаного провадження, на підставі ухвали Вінницького міського суду, 09.12.2025 проведено обшук у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено грошові кошти, які в подальшому 10.12.2025 постановою старшого детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_6 визнано речовими доказами.

Відповідно до копії протоколу обшуку встановлено, що ОСОБА_5 був особисто присутній під час його проведення, будь-яких зауважень щодо проведеної слідчої дії, вилучення коштів або пояснень щодо їх походження не надходило, про що свідчать його підписи у відповідних графах протоколу.

На підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, суд звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники обмежуються у реалізації правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим та у разі встановлення інших фактів, їх доведеності чи спростування, у зв`язку з чим відпаде необхідність у застосуванні заходів забезпечення збереження майна, його можна буде повернути власникам в порядку ст. 174 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні правові підстави для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, з метою його збереження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що це майно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

Враховуючи вищевикладене, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, з метою попередження втрати, пошкодження зазначеного у клопотанні майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого детектива Територіального управління БЕБ у Вінницькій області ОСОБА_6 задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке 09.12.2025 виявлено та вилучено під час проведення обшуку у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 200 (двісті) тисяч гривень, купюрами по 1 000 грн;

- грошові кошти в сумі 5 900 (п`ять тисяч дев`ятсот) євро, купюрами по 100 євро;

- грошові кошти в сумі 1 200 (одна тисяча двісті) доларів США, дві купюри по 100 доларів США та 20 купюр по 50 доларів США.

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя