У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000559 від 16.06.2025р. за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 , ( в режимі відеоконференції

за допомогою сервісу EASYCON )

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити в частині призначення покарання та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавленні волі строком на 5 (п`ять) років.

Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання під час виконання вироку. Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь Приватного акціонерного товариства «Завод «Фрегат» завдану майнову шкоду в сумі 11002 (одинадцять тисяч дві)грн. 32коп. солідарно. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі по 200 (двісті) грн з кожного.

Цим же вироком, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавленні волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України обвинуваченого від відбуття призначеного покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирішено питання щодо речових доказів. Вирок відносно ОСОБА_8 не оскаржується.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується із вироком суду в частині призначеного покарання, а саме відсутності у ОСОБА_6 ряду пом`якшуючих обставин, як наслідок, підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Зауважує, що ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ніякі фактичні обставини справи не оспорював, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно під час слідчого експерименту показав та розповів про обставини вчинення крадіжки, повідомив обставини, які були не відомі слідству, викривав іншого співучасника злочину, шляхом надання щодо нього відповідних свідчень. Зазначає, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, як досудовим слідством так і судом, не встановлено. Вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, також на думку сторони захисту, покарання обвинуваченому слід призначити у мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, наклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 16.06.2025 приблизно о 03:40, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи намір на вчинення злочину прийшли до території ПрАТ «Завод «Фрегат» за адресою: вул. Корабельна 50/5, м. Первомайськ, Миколаївська область, достовірно знаючи, що на території вказаного підприємства знаходиться цінне майно, яке можна викрасти.

Виконуючи задумане, користуючись тим, що за їхніми злочинними діями ніхто не спостерігає та не може чинити перешкоди, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за попередньою змовою підійшли до цегляного паркану, яким огороджена вищевказана територія, перелізли через нього, тим самим незаконно проникнувши на територію ПрАТ «Завод «Фрегат».

Побачивши на території підприємства приміщення цехів, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 за попередньою змовою вирішили проникнути до одного з них з метою викрадення будь-якого цінного майна. Підійшовши до цеху №004 обвинувачені побачили, що у вікні відсутні шибки, тому через вікно проникли до середини приміщення вказаного цеху.

Перебуваючи у приміщенні цеху №004 на території ПрАТ «Завод «Фрегат», реалізуючи свій прямий злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою незаконного заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, обвинувачені таємно викрали 25м. 90см. кабелю ВВГ 1?95 вартістю 11 002,32 грн., спричинивши тим самим ПрАТ «Завод «Фрегат» матеріальний збиток на вказану суму, після чого з місця події зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану .

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, на підтримку вимог апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 , за ч.4 ст. 185 КК України, є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 , покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65, 66, 67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, майнову шкоду не відшкодував, раніше чотири рази судимий, та був звільнений лише 16.08.2023, судимості не зняті і не погашені в установленому законом порядку, не працює, Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважав повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки він добровільно під час слідчого експерименту показав та розповів про обставини вчинення крадіжки, отже повідомив про обставини, які були невідомі досудовому розслідуванню. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені, а тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.4 ст. 185 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Є неспроможними доводи захисника про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно положенням ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абзаці 1 пункту 3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочину (статті 12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Враховуючи наведене, застосування закріплених у ст. 75 КК України правил допустиме за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин кримінального провадження, виправлення засудженого є можливим без ізоляції від суспільства.

Вирішуючи питання про неможливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Так, судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має чотири непогашені судимості та звільнився із місць позбавлення волі лише 16.08.2023 і через невеликий проміжок часу вчинив новий тяжкий злочин, що підтверджує той факт, що на шлях виправлення обвинувачений не став.

Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої та апеляційної інстанцій, апеляційна скарга не містить.

За такого, врахувавши всі обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що суд, реалізувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, призначив ОСОБА_6 покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного. Обставини наведені в апеляційній скарзі, судом першої інстанції, були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянта, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 вересня 2025 року, стосовно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді