Справа № 462/6064/25
провадження 1-кп/462/538/25
У Х В А Л А

23 вересня 2025 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

встановив:

08 серпня 2025 року до Залізничного районного суду м.Львова надійшло клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Клопотання обґрунтовує тим, що СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за фактом того, що в період часу з 10.00 год., до 19.00 год., 25.09.2014 року невідома особа шляхом злому замка проникла в приміщення квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала ноутбук марки «Lenovo idea pad G550-6A», електронну книжку та мишку до комп`ютера, завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 7000 грн. Під час здійснення досудового розслідування проведено усі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, однак встановити особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення слідству не вдалося і жодній особі підозру не вручено. Враховуючи, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності просить дане кримінальне провадження закритина підставі п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Прокурор та потерпілий, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце проведення судового засідання, в таке не з?явилися, та про причини неявки суд не повідомили.

Перевіривши представлені матеріали кримінального провадження №0003207, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року, 26.09.2014 року надійшла заява ОСОБА_4 про те, що в період часу з 10.00 год., до 19.00 год., 25.09.2014 року невідома особа шляхом злому замка проникла в приміщення квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала ноутбук марки «Lenovo idea pad G550-6A», електронну книжку та мишку до комп`ютера, завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_4 на загальну суму 7000 грн.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0003207, 26.09.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.3 ст.185 КК України.

Також з матеріалів кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року вбачається, що слідством не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та не жодній особі не вручено повідомлення про підозру.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Між тим, відповідно до ст.283, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

У п.40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 20.11.2024 року у справі №953/8874/23, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року, під час досудового розслідування за період часу вересень-жовтень 2014 року було оглянуто місце події, допитано потерпілого, отримано дозвіл на тимчасовий доступ та вилучення інформації про зв`язок кінцевих обладнань споживачів телекомунікаціних послуг, допитано свідка ОСОБА_5 , призначено судово-дактилоскопічну та судову трасологічну експертизи.

Таким чином, в ході розгляду клопотання встановлено, що лише протягом вересня-жовтня 2014 року слідчим фактично проводилося досудове розслідування, а в подальшому жодних слідчих чи процесуальних дій, спрямованих на встановлення особи (осіб), що вчинила кримінальне правопорушення, вчинено не було.

В свою чергу, прокурор звертаючись до суду з даним клопотанням, залишив наведені обставини поза увагою, як і не вжив належних заходів процесуального керівництва у даному провадженні, спрямованих на виконання завдань кримінального провадження, зокрема визначених ст.36 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.284, 369-372 КПК України, ст.49 КК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003207 від 26.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Кримінальне провадження №0003207 від 26.09.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повернути прокурору Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1