1-кп/205/382/25
Провадження №1-кп/205/382/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року Новокодацький районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: адвоката ОСОБА_4

потерпілої: ОСОБА_5

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0001073 від 06 серпня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, освіта середня, раніше не судимого; офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 04 серпня 2024 року, близько 01 години 30 хвилин, перебував біля воріт домоволодіння АДРЕСА_1 , де у нього на ґрунті неприязних стосунків виник словесний конфлікт з потерпілою ОСОБА_5 , під час якого обвинувачений погрожував потерпілій фізичною розправою. Після цього, під час конфлікту, обвинувачений ОСОБА_7 підійшов до потерпілої ОСОБА_5 та не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс потерпілій один удар лівою ногою в низ живота (ділянку над лоном), від якого ОСОБА_5 втратила рівновагу та позадкувавши, впала на ліву ногу, підвернувши її, опинившись в положенні напівсидячи. Таким чином, в результаті злочинної недбалості обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому п`ятої плеснової кістки лівої стопи, двох синців над лоном та на тилі лівої стопи, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я, понад 21 добу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 своєї вини не визнав та пояснив суду, що в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, біля воріт домоволодіння АДРЕСА_2 , між ним та потерпілою ОСОБА_5 дійсно відбувся конфлікт, під час якого він, на емоціях, наніс удар ногою по воротах вказаного домоволодіння, однак ударів потерпілій він не наносив.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_5 суду підтвердила, що в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, вона, разом зі своїм чоловіком та друзями, знаходилась за місцем свого проживання: на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де вони відпочивали та слухали музику. Протягом ночі до них, за викликом сусідів обвинуваченого ОСОБА_7 , або його сестри, приїжджали працівники патрульної поліції з приводу того, що нібито гучно грала музика. Під час одного з приїздів працівників поліції, коли вона перебувала біля воріт свого домоволодіння та розмовляла з працівником поліції, з-за спини останнього підбігли обвинувачений ОСОБА_7 та його сестра ОСОБА_8 , при цьому остання схопила її рукою за шию та стала тягнути, а обвинувачений наніс їй удар ногою в область живота, від якого вона позадкувала та підвернувши ліву ногу, впала, отримавши тілесні ушкодження. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повністю підтвердив показання потерпілої ОСОБА_5 , вказавши на обставини спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 підтвердила суду, що в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, вона перебувала за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вони відпочивали. В ту ніч сусіди ОСОБА_11 двічі викликали працівників поліції з приводу нібито гучної музики, при цьому, коли працівники поліції приїхали вдруге, потерпіла та її чоловік вийшли з двору, а коли повернулись, ОСОБА_5 повідомила, що сусідка схопила її руками за шию, від чого залишись синці, а її брат обвинувачений ОСОБА_7 наніс їй удар ногою в живіт, в результаті чого вона впала на отримала травму ноги.

Свідок ОСОБА_12 повністю підтвердила показання свідка ОСОБА_10 та додала, що коли вдруге приїхали працівники патрульної поліції та потерпіла ОСОБА_5 з чоловіком вийшли спілкуватися з ними, вона побачила, як до потерпілої з криками підбігла сусідка, яка схопила її за шию та потягнула, після чого підійшов брат сусідки обвинувачений ОСОБА_7 , який наніс удар ногою в живіт ОСОБА_5 , від якого вона позадкувала та впала на ногу, отримавши ушкодження. Крім того, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_12 пояснили суду, що після від`їзду працівників поліції, потерпіла ОСОБА_5 через деякий час не могла ступити на пошкоджену ногу та жалілась на біль в ній.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, він, разом з ОСОБА_14 , заступили на чергування та близько 01 години 15 хвилин отримали виклик з приводу порушення тиші. Прибувши за адресою АДРЕСА_1 , вони почули, що музика дійсно грає голосно, після чого до них вийшла ОСОБА_8 та її брат обвинувачений ОСОБА_7 . Поки ОСОБА_14 відбирав заяву у ОСОБА_15 , він пішов спілкуватись з мешканцями будинку, звідки голосно лунала музика. Під час спілкування з потерпілою ОСОБА_5 та трьома чоловіками, які вийшли з будинку АДРЕСА_2 , ззаду підійшов обвинувачений ОСОБА_7 , після чого він почув звук удару та спитав у ОСОБА_7 , навіщо він б`є жінку, оскільки подумав, що він вдарив потерпілу. Після цього всі розійшлися, а вони, відібравши заяву та пояснення, також поїхали з місця подій.

Свідок ОСОБА_14 також підтвердив суду, що 04 серпня 2024 року, близько 01 години 15 хвилин, він, разом з ОСОБА_13 , отримавши виклик з приводу порушення тиші, прибули за адресою АДРЕСА_1 , де він відбирав заяву та пояснення від учасників конфлікту, в той час як його напарник ОСОБА_13 , спілкувався з компанією, яка вийшла з буд. АДРЕСА_1 . Крім цього, свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що обставини, за яких потерпілій ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження, йому не відомі.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються: протоколом проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2024 року (а.с.27-30, під час якого потерпіла ОСОБА_5 вказала на обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_7 спричинив їй тілесні ушкодження; висновком судово-медичної експертизи №2502е від 19 серпня 2024 року (а.с.35-37), відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого уламкового перелому п`ятої плеснової кістки лівої стопи, двох синців над лоном та на тилі лівої стопи, які за своїм характером відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я, понад 21 добу. Механізм виникнення тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на які вказано в протоколі слідчого експерименту за участі потерпілої; протоколом проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2024 року (а.с.58-62), під час якого свідок ОСОБА_12 вказала на обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ; висновком судово-медичної експертизи №2604е від 23 серпня 2024 року (а.с.67-68), відповідно до якої виявлені у потерпілої ОСОБА_5 тілесні ушкодження могли виникнути за механізмом, на який вказано в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту від 03 вересня 2024 року (а.с.73-77), під час якого свідок ОСОБА_9 вказав на обставини, за яких обвинувачений ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ; висновком судово-медичної експертизи №2955е від 26 вересня 2024 року (а.с.81-82), відповідно до якої механізм виникнення встановлених тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 14 серпня 2024 року відеозапису з нагрудних відеокамер співробітників поліції (а.с.89-93), на якому зафіксовано конфлікт між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_5 , який мав місце в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року; протоколом огляду від 23 вересня 2024 року відеозапису з нагрудних відеокамер співробітників поліції (а.с.94-100), під час якого потерпіла ОСОБА_5 прокоментувала конфлікт між нею та обвинуваченим ОСОБА_7 , який мав місце в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, а також вказала на момент, коли обвинувачений наніс їй удар ногою в живіт, в результаті чого вона позадкувала та підвернула ногу, отримавши тілесні ушкодження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 він не спричиняв, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вони повністю спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка підтвердила суду, що в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, обвинувачений ОСОБА_7 під час конфлікту, наніс їй удар ногою в живіт, від якого вона позадкувала та впала на ногу, отримавши тілесні ушкодження. Зазначені покарання потерпілої ОСОБА_5 суд вважає достовірними та допустимими, оскільки вони повністю узгоджуються як з показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , допитаних під час судового розгляду, так і з висновками судово-медичних експертиз №2502е від 19 серпня 2024 року, №2604е від 23 серпня 2024 року та №2955е від 26 вересня 2024 року, відповідно до яких механізм виникнення тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на які вказано в протоколах слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Крім того, переглянутий під час судового розгляду відеозапис подій, які мали місце в ніч з 03 на 04 серпня 2024 року, також повністю узгоджується з показаннями потерпілої ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 щодо обставин отримання потерпілою тілесних ушкоджень та повністю спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до вчиненого кримінального правопорушення.

Показання свідка ОСОБА_16 не приймаються судом до уваги як доказ невинуватості ОСОБА_7 , оскільки зазначений свідок, згідно з її показаннями, самого моменту удару не бачила, а тільки чула якийсь удар по воротам. Крім того, як зазначила свідок ОСОБА_16 , вона безпосередньо не підходила до двору потерпілої, а спостерігала всі події з відстані.

З урахуванням викладеного, оцінивши вищенаведені докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ст.128 КК України, як заподіяння необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставин, які б пом`якшували, або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, тривалість та давність конфлікту між обвинуваченим та потерпілою, а також поведінку ОСОБА_7 та ОСОБА_5 під час зазначених конфліктів, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілою ОСОБА_5 цивільних позовів про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування майнової шкоди 45212 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_17 були спричинені тілесні ушкодження. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_5 , як зазначено в позовній заяві, понесла витрати, пов`язані з придбанням ліків на суму 16 212 грн., однак суду не надано належних доказів зазначених витрат. Крім того, не підлягає задоволенню цивільний позов і в частині стягнення недоотриманої заробітної плати в сумі 29 000 грн., оскільки з наданих потерпілою ОСОБА_5 документів неможливо встановити причинний зв`язок між неправомірними діями обвинуваченого та наслідками у вигляді недоотримання потерпілою заробітної плати. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення майнової шкоди задоволенню не підлягають.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_5 , яка була завдана їй незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом необережного спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнала потерпіла, суд, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 30 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 10 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілої.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 - не обирався.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1