Єдиний унікальний номер 266/109/19
Номер провадження 1-кс/205/40/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25.10.2018 року по кримінальному провадженню № 00002541 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, -

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5

представника заявника, адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 00002541 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання заявниця зазначає, що у провадженні Приморського районного суду міста Маріуполя перебувала кримінальна справа № 266/109/19 (кримінальне провадження № 00002541) за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191 КК України.

Судовий розгляд у зазначеній справі було призначено на 14 березня 2022 року, однак судове засідання не відбулося у зв`язку з активними бойовими діями на території міста Маріуполя та його подальшою тимчасовою окупацією. Інші відомості щодо руху та розгляду кримінального провадження відсутні.

18 жовтня 2025 року обвинувачена ОСОБА_4 померла, про що 20 жовтня 2025 року складено відповідний актовий запис № 5992, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Заявниця ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження та документів щодо зміни прізвища, долучених до матеріалів клопотання.

08 листопада 2025 року ОСОБА_3 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було заведено спадкову справу, що підтверджується відповідним витягом з спадкової справи.

Згідно з довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_8 від 02 грудня 2025 року, єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла.

Як зазначає заявниця, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 25 жовтня 2018 року у справі № 263/14504/18 в рамках кримінального провадження № 00002541 було накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 3256807, яка належала ОСОБА_4 на підставі права власності № 26979 від 01 жовтня 2003 року.

На момент накладення арешту ОСОБА_4 була власником зазначеної частки квартири. Після її смерті вказана частка перейшла у спадщину до ОСОБА_3 як спадкоємця за заповітом.

Заявниця посилається на те, що подальше існування арешту порушує її право власності, гарантоване ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також нормами Цивільного кодексу України (ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України).

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя судами на тимчасово окупованій території, Верховним Судом розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Приморського районного суду міста Маріуполя на Новокодацький районний суд міста Дніпра, у зв`язку з чим подане клопотання підлягає розгляду саме цим судом.

Заявниця у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні представник заявниці адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та пояснив, що матеріали кримінального провадження № 00002541 вважаються втраченими та перебувають на тимчасово окупованій території міста Маріуполя, не були відновлені у встановленому законом порядку, рішення у кримінальному провадженні не ухвалювалось, а тому підстави для скасування арешту майна відсутні. За таких обставин, на думку прокурора, подане клопотання є передчасним.

Дослідивши клопотання, матеріали, долучені до нього, та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасований у разі, якщо заявник доведе, що в подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба або арешт було накладено необґрунтовано.

З матеріалів клопотання вбачається, що арешт на 1/5 частку квартири було накладено ухвалою слідчого судді у межах кримінального провадження, яке станом на момент розгляду клопотання не завершене у процесуальному розумінні, оскільки: кримінальне провадження не закрито у порядку, визначеному ст. 284 КПК України; рішення суду по суті обвинувачення не ухвалювалося; матеріали кримінального провадження не відновлені у порядку, передбаченому КПК України, що унеможливлює перевірку підстав накладення арешту та оцінку його подальшої необхідності.

Сама по собі смерть обвинуваченої, за відсутності процесуального рішення про закриття кримінального провадження, не є безумовною підставою для скасування арешту майна, оскільки питання про закриття провадження та наслідки такого закриття повинні вирішуватися у встановленому законом процесуальному порядку.

Крім того, положення ч. 4 ст. 174 КПК України, на які посилається заявниця, передбачають вирішення питання про скасування арешту майна одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, чого у даному кримінальному провадженні не відбулося.

За відсутності відновлених матеріалів кримінального провадження, суд позбавлений можливості встановити: правову підставу накладення арешту; його зв`язок із предметом кримінального правопорушення; наявність або відсутність підстав для спеціальної конфіскації чи забезпечення цивільного позову.

За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку, що заявницею не доведено, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба або що арешт було накладено необґрунтовано, а відтак правові підстави для його скасування відсутні.

Суд також враховує, що задоволення клопотання за наведених обставин призвело б до фактичного вирішення питання про скасування арешту поза межами передбаченої КПК України процедури, що є неприпустимим.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 25 жовтня 2018 року у кримінальному провадженні № 00002541, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9