Справа № 946/535/25
Провадження № 1-кс/946/1956/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И В:

Суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 здійснюється розгляд справи №946/535/25 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст.369-2 Кримінального кодексу України (кримінальне провадження 00000019).

29.08.2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , надав заяву про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 у кримінальному проваджені №0000019 від 30.04.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. З ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 Кримінального кодексу України. Зазначив, що у судовому засіданні від 07.08.2025 року судом розглядалось клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, яке не відповідало вимогам кримінального процесуального закону. В порушення процесуальних норм, передбачених ч. 7 ст. 199, ч. 3 ст. 199, п. 3 ч. 1 ст. 184, п. 1 ч. 3 ст.184 КПК України, клопотання прокурора не містило посилання на матеріали, що підтверджували обставини на які прокурор посилався у своєму клопотанні. Так само до клопотання не будо додано жодних матеріалів, якими прокурор обґрунтовував свої доводи. Не дивлячись на такі порушення, судом було задоволено клопотання прокурора, яке не відповідало вимогам кримінального процесуального закону. Враховуючи, що суддя ОСОБА_7 , розглядаючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, яке не відповідало вимогам кримінального процесуального закону, за відсутності доказів, які б підтверджували встановлені судом обставини та без дослідження будь-якого доказу і без зазначення в мотивувальній частині ухвали суду встановлених судом обставини із посиланням на докази, продовжив ОСОБА_3 дію обов`язків, зокрема і продовжив заборону відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу суду, що є порушенням ст. 5 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, то такі дії суду викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , так як фактично суд порушуючи принцип змагальності без надання прокурором доказів погодився із позицією прокурора не вимагаючи від нього доказів. Вважає, що фактично суддя допоміг прокурору під час судового розгляду, що і створило сумнів у його неупередженості.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 клопотання про відвід судді підтримав. Пояснив, що подане клопотання про продовження дії обов`язків не відповідало вимогам КПК України, однак суддя розглянув його та задовольнив подане клопотання прокурора. Будь-яке судове рішення повинне бути вмотивованим.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав заявлене клопотання про відвід судді ОСОБА_7 . Зазначив, що раніше вже заявлялись заяви про відвід як прокурором, так і стороною захисту. У разі відмови буде вбачатися упереджене ставлення всього Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заяву, просив її задовольнити з підстав, визначених у заяві, бажає неупередженого розгляду його справи. Вважає, що суддя є однозначно упередженим. Цей запобіжний захід продовжується вже рік. Хоча ризики вже зникли. Жодного разу він не порушував обов`язки. Усі клопотання, що подаються захистом судом відхиляються, а усі клопотання прокуратури - задовольняються.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання про відвід судді, зазначивши, що виконання покладених обов`язків й забезпечуються саме відповідними ухвалами про продовження дії обов`язків. Вважає, що стороною захисту затягується розгляд справи.

Суддя ОСОБА_7 не виявив бажання надати пояснення з приводу заявленої заяви.

Розглянувши заяву захисника обвинуваченого про відвід судді ОСОБА_7 у справі №946/535/25, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Частини 1, 2 статті 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Підстави для відводу судді визначені у ст.75 КПК України. Так, згідно із вказаною статтею, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

При цьому, доводи обвинуваченого в підтвердження наявності підстав для відводу судді зводяться до того, що суддя ОСОБА_7 прийняв ухвалу про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, при цьому, як вказано заявником, клопотання прокурора та ухвала судді прийнятті в порушення вимог законодавства України.

Додаткових підстав, передбачених ст.75 КПК України, у заяві та у судовому засіданні зазначено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

При цьому, суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

У ряді рішень Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду.

Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. б Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Отже, суду не наведено будь-яких підстав, визначених ст.75 КПК України, для відводу судді, перелік яких чітко визначений.

Таким чином, описані в заяві обставини та надані пояснення не свідчать про упередженість судді ОСОБА_7 .

Враховуючи викладене, заслухавши наявних учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку про те, що заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 або його протиправній заінтересованості в результатах кримінального провадження, не доведені.

Керуючись ст.ст. 77, 81, 218, 309 КПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_7 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 02.10.2025р. о 10:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1