Справа № 467/1407/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Роздольне Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується цією ухвалою

Тимчасово виконуючий обов`язки начальника ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83)» вніс на розгляд суду подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , посилаючись, зокрема, на те, що останній відбув більш як 3/4 строку покарання, призначеного йому судом, і водночас довів своє виправлення через сумлінну поведінку і ставлення до праці, а тому наявні підстави для застосування положень ст. 81 КК України щодо засудженого.

Позиція учасників справи

Сам засуджений про дату, час і місце судового засідання був сповіщений належно, що беззаперечно підтверджується матеріалами справи, однак, направив до суду заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності.

Представник установи виконання покарань про розгляд справи також повідомлявся належно, проте, до суду не прибув, додаткових заяв та/або клопотань не направляв.

На підтвердження своєї позиції і обставин, що викладені у поданні, направив до суду матеріали особової справи засудженого і актуальні дані, що характеризують останнього.

Тому з урахуванням положень абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України, з огляду на наявність даних про належне сповіщення цих осіб і що їх участь обов`язковою судом не визнавалась, а також на відсутність заперечень з боку прокурора, суд ухвалив розглядати справу за відсутності засудженого та представника установи, що відає виконанням покарання.

Прокурор, у свою чергу, в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого не заперечував, посилаючись на наявність умов, визначених п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, за яких можливе звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково.

Правове регулювання питання

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Частиною другою статті 81 КК України установлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).

У контексті сумлінної поведінки засудженого суд піддаватиме оцінці, перш за все, дотримання вимог режиму відбування покарання; правил внутрішнього розпорядку установи; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи; наявності заохочень/стягнень, їх кількості та обставин, які передували їх застосуванню; участі у самодіяльних організаціях та програмах виховного впливу; поведінку в колі засуджених.

Перевіряючи ставлення до праці, суд зважатиме на факти добропорядного, відповідального та чесного ставлення до покладених на засудженого трудових обов`язків, правил охорони праці та техніки безпеки, бережливого використання обладнання установи та засобів праці, прояву трудової ініціативи.

Водночас, при проведенні аналізу сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці, суд братиме до уваги не окремі вчинки засудженого, а безперервну і стабільну лінію його поведінки, так само як і загалом спосіб життя в умовах специфічного режиму проживання.

При цьому, суд враховує, що процес виправлення засудженого не є одномоментним, йому притаманна певна динаміка і поступовість розвитку, зокрема, в бік чи то позитивних, чи то негативних змін, залежно від конкретних обставин.

А відомості про це суд отримуватиме з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує виникненню у нього права на умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Безперечно суд проаналізує і усі наявні у нього відомості про ставлення засудженого до скоєного ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на готовність останнього, за можливості, виправити ситуацію і буде являти собою додатковий важіль для правильного прийняття рішення у цій справі.

Установлені судом фактичні обставини в рамках цього провадження і їх оцінка у контексті застосованого права

ОСОБА_4 засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 березня 2020 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання судом ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме: з 13 вересня 2019 року.

Кінець строку відбування покарання припадає на 13 вересня 2027 року.

Тому станом на день розгляду цього подання невідбута частина покарання становить 1 рік 11 місяців і 4 дні.

Так як ОСОБА_4 засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, то на день розгляду цього подання він відбув більш, ніж 3/4 строку покарання, призначеного йому вироком суду.

Тому, установивши наявність умов, визначених п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого, суд переходить до аналізу обставин, які вказують на його поведінку та ставлення до праці, у тому числі й доказів, як їх підтверджують.

Як зазначалось вище, ОСОБА_4 фактично відбуває покарання з 13 вересня 2019 року.

Безпосередньо у ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№ 83») ОСОБА_4 відбуває покарання з 10 березня 2020 року.

Загалом, якщо оцінювати ставлення засудженого до праці, то слід врахувати, що за весь період відбування покарання він має 9 заохочень у виді подяки за підсумками роботи.

Постановою начальника установи від 24 травня 2024 року ОСОБА_4 на підставі ст. 100, 101 КВК України переведено з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації, як такого, що своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що стає на шлях виправлення.

Разом із цим, суд піддає оцінці працю та поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

В червні 2022 року засуджений здобув професію електрозварника ручного зварювання, що підтверджується свідоцтвом НВ № 001144.

Тож, судом встановлено, що в 2023-2024 роках засуджений був працевлаштований по зварювальних роботах на підставі договорів цивільно-правового характеру.

З 27 травня 2024 року працює по виготовленню малопомітної перешкоди плутанки.

У матеріалах справи вказано, що засуджений залучається до робіт з благоустрою установи і при цьому постійно проявляє трудову ініціативу.

Тож, враховуючи, що засуджений постійно працює з 2023 року і до сьогодні, 9 разів заохочувався за підсумками роботи, суд вважає, що він має сумлінне ставлення до праці.

Стосовно поведінки засудженого, то станом на травень 2024 року він характеризувався позитивно як у колі інших засуджених, так і у відносинах з персоналом установи, а так само й у побуті.

Станом на вересень 2025 року засуджений продовжує характеризуватись позитивно: не підтримує стосунки з про кримінально налаштованими друзями та знайомими, має друзів, соціально контактний, підтримує рівні відносини з іншими засудженими, не конфліктний, дотримується правомірних і ввічливих відносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, відповідально ставиться до майна установи, приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Має негативне ставлення до вживання алкоголю та наркотичних речовин, бажає змінити своє життя.

Додатково засуджений бере участь у виховних заходах, у тому числі й програмі диференційованого вихованого впливу «Духовність».

Ризик повторного вчинення правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства є низькими.

Загальний бал щодо ступеня виправлення засудженого становить 87, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

За час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має.

Висновки

Тож, за наслідками аналізу доказів, що свідчать про поведінку засудженого, його ставлення до праці і навчання, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні цього подання.

Зокрема, суд виходить із того, що протягом строку відбування покарання засуджений працює і сумлінно ставиться до праці, на що вказують отримані ним численні заохочення, у тому числі й здобуває нову для нього професію.

До цього, засуджений проявляє прийнятну поведінку як у колі інших засуджених, так і у відносинах з адміністрацією, а так само й у побуті та по відношенню до майна установи.

Засуджений став на шлях виправлення та своїм ставленням до праці та поведінкою повністю довів своє виправлення і готовність до життя на волі.

При цьому, суд простежив ставлення засудженого до учиненого ним правопорушення, зокрема, що він ще під час розгляду справи судом визнав свою провину, активно сприяв розкриттю злочину, давав правдиві показання.

На сьогодні матеріали його особової справи містять у собі дані, що засуджений розкаюється у вчиненому і в повній мірі усвідомлює наслідки скоєного.

І це дає суду підстави прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, позаяк, визначена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання на цей час досягнута.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 369-372, 537,539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі умовно - достроково на 1 (один) рік 11 (одинадцять) місяців і 4 (чотири) дні невідбутого строку покарання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_5