Справа № 450/3483/17 Провадження № 1-кп/450/36/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9

представника потерпілих ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

представників потерпілого ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №00000569 від 10.07.2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пісочне Миколаївського району Львівської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, не працює, має на утриманні малолітніх і неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, підтриманого прокурором у суді, ОСОБА_4 , 10.07.2017 року о 11:30 год., керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою Київ-Чоп у напрямку руху транспорту до м. Чоп, при проїзді іі ділянки в районі 550 км, що у с. Зубра Пустомитівського району Львівської області, при виконанні на перехресті повороту ліворуч на другорядну дорогу, яка веде до готелю-ресторану «Рафаель», що за адресою: с.Зубра (кільцева дорога м.Львова), вул. Гонти, порушив вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); Р.2 п.2.3 б); д); Р.10 гі. 10.1; Р.16 п. 16.13 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, після чого виконав на зазначеному перехресті поворот ліворуч тим самим не дав дорогу автомобілю марки «Mercedes Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який в цей час рухався по правій смузі автодороги Київ-Чоп у напрямку руху до м. Києва, такими своїми діями створив небезпеку для руху водію автомобіля марки «Mercedes Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , внаслідок чого останній застосував екстрене гальмування, що призвело до блокування коліс зазначеного транспортного засобу та втрати ОСОБА_11 контролю над рухом такого, і як наслідок виїзду на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення автомобіля марки «Mercedes Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , із автомобілем марки «ЗИЛ 130 самоскид С», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який в цей момент рухався автодорогою Київ-Чоп у напрямку руху транспорту до м.Чоп.

Внаслідок даного зіткнення автомобіль марки «ЗИЛ 130 самоскид С», реєстраційний номер НОМЕР_3 , перекинувся, а пасажир цього транспортного засобу ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці ДТП, а водій автомобіля марки «Mercedes Benz Е200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, пасажир автомобіля марки «ЗИЛ 130 самоскид С», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_15 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №591/2017 від 10.08.2017, отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді: перелому грудини на рівні 2-го міжребер`я, переломів 1-6-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 3,4,5,6,7-го зліва по задньо-паховій лінії з ушкодженням пристінкової плеври, 5,6,7-го зліва по лопатковій лінії, 1-го ребра справа по біляхребтовій лінії, 2,4,5-го по середньо- ключичній лінії, 5,6,7,8,9-го по лопатковій лінії, наявності в плевральних порожнинах біля 1,5 л рідкої темної крові (гемоторакс) та в черевній порожнині біля 2,5 л рідкої темної крові (гемоперитонеум), крововиливів під плевру та у тканину по задніх поверхнях обох легень, крововиливу в навколо аортальну клітковину в грудному відділі аорти, множинних розривів та часткового розмозження тканини в ділянці воріт селезінки, крововиливів у праву та ліву навколониркову капсулу, багатоуламкових переломів кісток обох гомілок у нижніх третинах зі зміщенням кісткових уламків та крововиливами в оточуючі м`які тканини; синця та саден на обличчі зліва з переходом у ліву скроневу ділянку та ліву завушну, забійних ран на перехідній каймі верхньої губи зліва з переходом на слизову оболонку, синця на підборідді зліва, садна на грудній клітці зліва на рівні 1,2-го ребер по пригрудинній лінії, множинних крововиливів та саден на грудній клітці справа та посередині, підшкірних крововиливів в ділянці правої лопатки, садна біля нижнього кута лівої лопатки, синця на спині справа, саден в поперековій ділянці зліва та справа, множинних саден та синців на лівій та правій сідницях, садна та забійної рани на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя у всіх третинах, садна на задньо-зовнішній поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, синця на задній поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, та множинних синців на задньо-бокових поверхнях лівого плеча у всіх них з переходом на задню поверхню лівого передпліччя у всіх третинах та тильну поверхню лівої китиці, садна та 2-х забійних ран на зовнішній поверхні правого стегна, у всіх третинах з переходом на передньо-зовнішню поверхню правої гомілки у всіх третинах, садна та 2-х забійних ран на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки у нижній третині, садна на передньо-внутрішній поверхні ділянки лівого колінного суглобу, садна та забійних ран на передньо-бокових поверхнях лівої гомілки в середній та нижній третинах з переходом на тильну та бокові поверхні лівої стопи. Виявлена тупа поєднана травма тіла утворилась прижиттєво в короткому проміжку часу та у швидкій послідовності до настання смерті, від контакту з тупими предметами, котрими могли бути виступаючі частини салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, водій автомобіля марки «Mercedes Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , отримав травму тіла у вигляді закритого перелому тіла грудини, переломів 2,4,5 ребер справа, 3,4,5,6,7 ребер зліва, ран на лівому передпліччі, синця та рани в ділянці статевих органів. Всі ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 10 липня 2017 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано органом досудового розслідування за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху , будучи особою, яка керує транспортними засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 по суті пред`явленого йому обвинувачення вказав, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України він не визнає та пояснив, що 10.07.2017 року приблизно о 11.30 год, керував автомобілем марки Фольксваген Гольф р.н.з. НОМЕР_4 по автодорозі Київ-Чоп зі швидкістю 40-50 км/год., прямував в напрямку населеного пункту с.Зубра. За межами с. Пасіки-Зубрицькі, він здійснив маневр обгону автомобіля марки «ЗІЛ», який рухався на малій швидкості. Після цього, здійснив маневр повороту ліворуч, в сторону ресторану «Рафаель», попередньо впевнившись у безпечності здійснення ним цього маневру. Завершивши маневр повороту ліворуч, заїхавши на майданчик ресторану «Рафаель», почув удар та зрозумів, що це звук автомобіля, як потім виявилось, це був звук автомобіля ОСОБА_11 . Перед початком маневру повороту ліворуч призупинився, автомобіль під його керуванням був у стані руху, а не в стані гальмування. Як водій, розрахував безпечність вчинення маневру повороту ліворуч, і відстань до автомобіля ОСОБА_11 була достатньою для безпечного його завершення. Вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину, оскільки відсутній причинно-наслідковий зв`язок між його діями при вчиненні повороту ліворуч і наслідками, у виді ДТП, внаслідок якої настала смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілого. Відповідно, цивільні позови потерпілих звернених до нього, не визнає, просить постановити щодо нього виправдувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, допитавши свідків обвинувачення, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд прийшов до висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачого ч.2 ст. 286 КК України, зважаючи на наступне.

На підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, стороною обвинувачення надано, а судом досліджено наступні докази:

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.07.2017 року з додатками- схемою, фото таблицею та оптичним носієм інформації, на якому міститься відеозапис огляду місця події, згідно яких встановлено, що огляд проводився за наступних погодних умов: ясно, без опадів, світла пора доби, температура повітря плюс 27С на автодорозі від м.Чоп до м.Київ, перехрестя автодороги Київ-Чоп із вул. І. Гонти у с. Зубра, нерегульоване перехрестя, ділянка пряма, в частині має підйом в напрямку до м. Київ, дорожнє покриття загальною шириною 7,25 м. Проведено огляд трьох транспортних засобів: автомобіля ЗИЛ 130 Самоскид С НОМЕР_3 ; КАМАЗ 53212 КС -3578А Автокран 10-20 Т-С, р.н. НОМЕР_5 ; Мерседес Е 200, р.н. НОМЕР_2 . Локалізація пошкодження транспортних засобів: автомобіля ЗИЛ 130 Самоскид С НОМЕР_3 : пошкоджено переднє ліве крило, передній бампер зліва, ліва частина кабіни, вітрове скло, праве бокове дзеркало заднього виду, завантажений дерев`яними колодами; пошкодження автомобіля Мерседес Е 200, р.н. НОМЕР_2 : пошкоджено передній бампер, передні блок деформований, решітка радіатора, капот, вітрове скло, ліве переднє крило, ліве переднє колесо, водійські двері, без звантажу; транспортний засіб КАМАЗ 53212 КС -3578А Автокран 10-20 Т-С, р.н. НОМЕР_5 без технічних пошкоджень, без вантажу. Зовнішні світлові прилади, сигнали. Склоочисники, склоомивачі, дзеркала заднього виду, наявність на склі предметів або покриття, які обмежують оглядовість з місця водія, і погіршують його прозорість відсутні у всіх оглянутих автомобілях. Локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії. Нашарувань, відшарувань речовини на ТЗ зазначеному фото таблицях. На схемі під №1 позначено два одинарних прямолінійних паралельних, що перериваються сліди гальмування коліс автомобіля Мерседес С-200 р.н. НОМЕР_2 . На схемі під № 5 позначено слід юзу автомобіля «ЗИЛ 130» р.н. НОМЕР_6 . Інші сліди на дорожньому покритті : виявлено дві подряпини (на схемі під № 10). Виявлено зону із осипом бруду, піску та розливом паливно-мастильної речовини (на схемі під № 7). Автомобіль «Мерседес Е 200» р.н. НОМЕР_2 у напрямку до м. Київ. Виявлено зону із осипом уламків скла та частин кузовів (деталей) автомобілів ( на схемі під № 5). Зазначено відомості про труп ОСОБА_15 , із значенням одягу та візуальних тілесних ушкоджень;

акт медичного огляду № 172 від 10.07.2017 року з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тверезий;

висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ознак сп`яніння не виявлено (0,00 проміле);

результат токсикологічного дослідження № 5523 від 11.07.2017 року, згідно якого у крові ОСОБА_14 , 1981 р.н. етанолу, наркотичних, психотропних речовин не виявлено;

висновок судово-медичної експертизи № 591/2017 від 10.08.2017 року, згідно якої при судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_15 , 1963 р.н. було виявлено тупу поєднану травму тіла у вигляді: перелому грудини на рівні 2-го міжребер?я, переломів 1-6-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, 3,4,5,6,7-го зліва по задньо-паховій лінії з ушкодженням пристінкової плеври, 5,6,7-го зліва по лопатковій лінії, 1-го ребра справа по біляхребтовій лінії, 2,4,5-го по середньо-ключичній лінії, 5,6,7,8,9-го по лопатковій лінії, наявності в плевральних порожнинах біля 1,5л рідкої темної крові (гемоторакс) та в черевній порожнині біля 2,5 рідкої темної крові (гемоперитонеум), крововиливів під плевру та у тканину по задніх поверхнях обох легень, крововиливу в навколо аортальну клітковину в грудному відділі аорти, множинних розривів та часткового розмозження тканини в ділянці воріт селезінки, крововиливів у праву та ліву навколониркову капсулу, багатоуламкових переломів кісток обох гомілок у нижніх третинах зі зміщенням кісткових уламків та крововиливами в оточуючі м?які тканини; синця та саден на обличчі зліва з переходом у ліву скроневу ділянку та ліву завушну, забійних ран на перехідній каймі верхньої губи зліва з переходом на слизову оболонку, синця на підборідді зліва, садна на грудній клітці зліва на рівні 1,2-го ребер по пригрудинній лінії, множинних крововиливів та саден на грудній клітці справа та по середині, підшкірних крововиливів в ділянці правої лопатки, садна біля нижнього кута лівої лопатки, синця на спині справа, саден в поперековій ділянці зліва та справа, множинних саден та синців на лівій та правій сідницях, садна та забійної рани на задньо-внутрішній поверхні правого передпліччя у всіх третинах, садна на задньо-зовнішній поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, синця на задній поверхні ділянки правого ліктьового суглобу, садна та множинних синців на задньо-бокових поверхнях лівого плеча у всіх третинах з переходом на задню поверхню лівого передпліччя у всіх третинах та тильну поверхню лівої китиці, садна та 2-х забійних ран на зовнішній поверхні правого стегна, у всіх трутинах з переходом на передньо-зовнішню поверхню правої гомілки у всіх третинах, садна та 2-х забійних ран на задньо-зовнішній поверхні правої гомілки у нижній третині, садна на передньо-внутрішній поверхні ділянки лівого колінного суглобу, садна та забійних ран на передньо-бокових поверхня лівої гомілки в середній та нижній третинах з переходом на тильну та бокові поверхні лівої стопи. Виявлена тупа поєднана травма тіла утворилась прижиттєво в короткому проміжку часу та у швидкій послідовності до настання смерті, від контакту з тупими предметами, котрими в могли бути виступаючі частини салону під час дорожньо-транспортної пригоди, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення та перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_15 слідів волочіння чи переїзду не виявлено. При судово-токсикологічні експертизі крові від трупа гр. ОСОБА_15 виявлено етиловий спирт в кількості - 0,46%(проміле). Вказана концентрація алкоголю в крові відповідати незначному алкогольному сп`янінню. Причиною смерті гр. Навроцького тупа поєднана травма тіла у вигляді множинних переломів кісток та ушкодження внутрішніх органів, що призвела до гострої крововтрати та підтверджується даними судово-мед експертизи його трупа та додатковими методами дослідження. Враховуючи роз трупних змін слід вважати, що смерть гр. ОСОБА_15 могла настати біля 1-ї доби до розтину його тіла. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_15 морфологічних ознак захворювань, якими б страждав потерпілий при житті виявлено не було. Причина смерті, а саме тупа поєднана травма тіла знаходиться у причинно наслідковому зв`язку із вказаним ДТП;

висновок судово-медичного експерта № 2376/2017-т від 17.07.2017 року, згідно якого при судово-токсикологічній (експертизі) крові з трупа ОСОБА_15 , в крові виявлено етиловий спирт в кількості 0,46 проміле.;

висновок експерта № 812/2017-ім від 13.07.2017 року, згідно якої кров від трупа ОСОБА_15 відноситься до групи В з ізосерологічною системою АВО;

заява ОСОБА_14 від 11.07.2017 року про надання слідчому відеореєтратора, згідно якої останній надав для проведення необхідних судових експертиз (досліджень) відео реєстратор WDR із картою пам`яті ADATA 16GB на якій є збережений файл із механізмом розвитку ДТП, що відбулась 10.07.2017 року о 11.30 год. на автодорозі Київ-Чоп навпроти готелю «Рафаель»;

протокол огляду речей від 12.07.2017 року, згідно якого проведено огляд відео реєстратора WDR чорного кольору та карти пам`яті до нього, який надав ОСОБА_14 та на якому записано механізм розвитку ДТП, яка мала місце 10.07.2017 року на 550 км. автодороги Київ-Чоп у с.Зубра Пустомитівського району Львівської області навпроти мотелю «Рафаель». Під`єднавши відео реєстратор до персонального комп`ютера, виявлено карту з відео файлами. Відеофайли MOVI 1762 до MOVI 1774 створені 10.07.2017 року. У відеофайлі MOVI 1772 від 10.07.2017 року міститься відеозапис обставин та механізму розвитку ДТП, яка відбулась 10.07.2017 року, та під час якої відбулось зіткнення автомобілів «Mercedes Benz E 200», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 та «ЗИЛ 130 самоскид С» р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_14 . Відеозапис починається із часу 11:31:07 та закінчується 11:31:26.;

висновок судової авто технічної експертизи № 3713 від 08.11.2017 року, з довідкою про її вартість, (виконаний експертом ОСОБА_16 ), згідно якої на момент огляду та дослідження, проведеного 09 серпня 2017 року даною експертизою, робоча гальмова система автомобіля «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_7 ) була працездатною та могла виконувати свої функції по зміні швидкісного режиму руху автомобіля. На момент огляду та дослідження, проведеного 09 серпня 2017 року даною експертизою, система рульового управління автомобіля «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_3 ) знаходилась в стані часткової відмови внаслідок неможливості повороту керованих коліс на передбачені конструкцією кути. Оскільки на момент огляду та дослідження робоча гальмова система автомобіля «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_3 ) була працездатною, то вирішення питань 2 та 3, із постанови слідчого, що стосується робочої гальмової системи автомобіля «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_7 ) позбавлене технічного змісту. Враховуючи локалізацію та характер загальних пошкоджень, які отримав досліджуваний автомобіль «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_3 ) під час зіткнення з іншим транспортним засобом, так і характер вказаних вище несправностей системи рульового керування вказаного автомобіля, дана експертиза має підстави зробити висновок про те що, з технічної точки зору, несправності системи рульового керування автомобіля «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_3 ) є наслідком зіткнення з іншим транспортним засобом, і до моменту ДТП система рульового керування «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_3 ) була працездатною. Оскільки до ДТП система рульового керування автомобіля «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_3 ) була працездатною, то вирішення питання 3 із постанови слідчого, що стосується системи рульового керування «ЗІЛ 130 самоскид С» (р.н.з. НОМЕР_7 ) позбавлене технічного змісту.

висновок судової авто технічної експертизи № 3714 від 08.11.2017 року, з довідкою про її вартість, (виконав експерт ОСОБА_16 ) згідно якої на момент огляду та дослідження, проведеного 09 серпня 2017 року даною експертизою, робоча гальмова система автомобіля «Мерседес - Бенц Е 200» (р.н.3. НОМЕР_8 ) знаходилась в стані повної відмови внаслідок просторового зміщення педалі гальма та втрати кінематичного зв?язку між гальмовою педаллю та головним гальмовим циліндром. На момент огляду та дослідження, проведеного 09 серпня 2017 року даною експертизою, система рульового керування автомобіля «Мерседес - Бенц Е 200» (р.н.з. НОМЕР_2 ) була в стані повної відмови внаслідок пошкоджень та деформацій рульової колонки та керма. Враховуючи локалізацію та характер загальних пошкоджень, які отримав досліджуваний автомобіль «Мерседес - Бенц Е 200» (р.н.з. НОМЕР_2 ) під час зіткнення з іншим транспортним засобом, так і характер вказаних вище несправностей робочої гальмової системи та системи рульового керування вказаного автомобіля , дана експертиза має підстави зробити висновок про те що, з технічної точки зору, несправності вказаних систем управління автомобіля «Мерседес - Бенц Е 200» (р.н.з. НОМЕР_2 ) можуть бути наслідком зіткнення з іншим транспортним засобом, і до моменту ДТП робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля «Мерседес - Бенц Е 200» (р.н.з. НОМЕР_2 ) були працездатними. Оскільки до ДТП робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля «Мерседес - Бенц Е 200» (р.н.з. НОМЕР_2 ) були працездатними, то вирішення питання 3 із постанови слідчого, позбавлене технічного змісту;

протокол огляду транспортного засобу від 17.07.2017 року з додатком фото таблицею, згідно якого здійснено огляд автомобіля, в присутності водія ОСОБА_4 , марки «Фольсваген Гольф 6» легковий Комбі-В, 2012 року випуску, червоного кольору. При огляді встановлено, відсутність зовнішніх пошкоджень автомобіля та відсутність слідів інших речовин на транспортному;

висновок судової авто технічної експертизи № 3712 від 26.10.2017 року, з довідкою про її вартість, (виконав експерт ОСОБА_16 ), згідно якої на момент огляду та дослідження, проведеного 28 липня 2017 року даною експертизою, робоча гальмова система автомобіля «Фольксваген Гольф 6» (р.н.з. НОМЕР_1 ) була працездатною та моґла виконувати свої функції по зміні швидкісного режиму руху автомобіля. На момент огляду та дослідження, проведеного 28 липня 2017 року даною експертизою, система рульового управління автомобіля «Фольксваген Гольф 6» (р.н.з. НОМЕР_1 ) була працездатною та могла виконувати свої функції по зміні напрямку руху автомобіля. Оскільки на момент огляду та дослідження робоча гальмова система та система рульового керування автомобіля «Фольксваген Гольф 6» (р.н.з. НОМЕР_1 ) були працездатними, то вирішення питань 2 та З із постанови слідчого, позбавлене технічного змісту;

висновок судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 3718 від 09.10.2017 року (виконав експерт ОСОБА_17 ) та довідка про вартість з додатками до висновку оптичним носієм інформації, згідно якої обставини та механізм розвитку ДТП (від моменту появи у полі зору відео-реєстратору легкового автомобіля червоного кольору до моменту зіткнення автомобілів) зафіксовано у файлі «MOVI l772» на кадрах з показами таймеру від 11:31:11 по 11:31:21. Даній ділянці відповідають кадри з 106 по 435 (записано на оптичний диск, що надається разом з висновком експертизи), інтервал між сусідніми кадрами складає біля 0,033 сек. Дати відповідь на питання 11 постанови не виявилось можливим з причин, наведених у п. 3 дослідницької частини, згідно якої під час перегляду кадрів, отриманих під час вирішення питання 1 постанови ( «провести розкадровку відеозапису, із якого вбачаються обставини та механізм розвитку ДТП, та який був здійснений відеореєстратором із автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С130 ?), встановлено, що реєстраційний номер (літери та цифри) на задній частині легкового автомобіля червоного кольору спостерігається на кадрах відеозапису нечітко та потребують подальшого фототехнічного дослідження. У зв`язку з відсутністю у Львівському НДІСЕ атестованого експерта з фототехнічних досліджень дати відповідь на питання 11 постанови не виявилось можливим.

висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №3719 від 12.10.2017 року та довідкою про вартість, (виконав експерт ОСОБА_18 ) згідно якої в момент первинного контактування у контакт увійшли передня ліва частина автомобіля ЗИЛ 130 та передня ліва частина автомобіля Mercedes Benz Е200, з перекриттям по передній габаритній ширині останнього до 30см, при цьому кут між поздовжніми осями транспортних засобів складав приблизно 170+5 градусів (див.рис.3), тобто мало місце зустрічно-перехресне блокуюче зіткнення. Встановити під яким кутом відносно елементів дороги були розташовані вказані транспортні засоби в момент первинного контактування не видалось можливим в зв?язку з відсутністю необхідної слідової інформації. Місце зіткнення автомобілів «Mercedes Benz E200» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «ЗИЛ 130 самоскид С» реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходиться на проїзній частині автодороги Київ-Чоп, на смузі руху до м. Чоп, тобто на смузі руху автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С», орієнтовно в районі розміщення початку подряпини дорожнього покриття довжиною 2,1 м. В момент застосування водієм автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номер НОМЕР_2 екстреного гальмування, даний автомобіль знаходився до місця зіткнення з автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С» реєстраційний номер НОМЕР_3 на відстані не менше 38,1м.;

висновок судової авто технічної експертизи №3720 від 23.10.2017 року та довідкою про вартість, згідно якої враховуючи, що інтервал між сусідніми кадрами наданого на дослідження відеозапису складає біля 0,033 (див. висновок №3718 судової криміналістичної експертизи відео-, звукозапису від 09.10.2017), час від моменту початку повороту ліворуч автомобіля «Фольксваген Гольф» червоного кольору до моменту, коли він звільнив смугу зустрічного руху (смугу руху автомобіля «Mercedes-Benz E200»), становив біля 1,72... 1,85 с. Встановити в кількісних величинах розташування автомобіля «Mercedes-Benz E200» відносно елементів дороги в момент, коли автомобіль «Фольксваген Гольф» червоного кольору звільнив смугу його руху, не надається можливим, оскільки це потребує визначення розмірних характеристик зображених на відеокадрах об?єктів, що виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи. Враховуючи, що інтервал між сусідніми кадрами наданого на дослідження відеозапису складає біля 0,033с, час від моменту, коли автомобіль «Фольксваген Гольф» червоного кольору звільнив смугу руху автомобіля «Mercedes-Benz E200», до моменту зіткнення останнього з автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С» становив біля 1,25...1,35 с. Враховуючи, що інтервал між сусідніми кадрами відеозапису складає біля 0,033с, час від моменту виїзду автомобіля «Mercedes-Benz E200» на смугу руху автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С» до моменту зіткнення становив біля 0,69 ...0,76 с. Встановити швидкість руху автомобілів «Mercedes Benz E200» та «ЗИЛ 130 самоскид С» безпосередньо перед зіткненням не надається можливим через відсутність необхідної для цього інформації, зокрема через відсутність встановленого положення транспортних засобів відносно елементів дороги в момент зіткнення та відстаней між зображеними на відеозаписі об?єктами. Виходячи із зафіксованих на місці пригоди слідів гальмування автомобіля «Mercedes Benz E200» його швидкість на момент застосування водієм ОСОБА_19 екстреного гальмування становила більше 68... 71 км/год.;

висновок судово-медичної експертизи № 320/17 від 02.08.2017 року, згідно якого за даними медичних документів, у гр. ОСОБА_11 була травма тіла у вигляді закритого перелому тіла грудини, переломів 2,4,5 ребер справа, 3,4,5,6,7 ребер зліва, ран на лівому передпліччі, синця та рани в ділянці статевих органів. Всі ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 10 липня 2017року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тілесного ушкодження середньої важкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Виставлений йому діагноз «Забій серця та органів середостіння» не підтверджений об`єктивними даними, тому у даних підсумках не може бути прийнятим до уваги. В крові гр. ОСОБА_20 при поступленні в лікарню етанолу не виявлено;

протокол додаткового огляду місця події від 16.10.2017 року , згідно якого встановлено що місце дорожньо-транспортної пригоди є проїзна частина автодороги Київ-Чоп у с.Зубра Пустомитівського району Львівської області навпроти мотелю «Рафаель», яка вкрита асфальтобетонним покриттям. Вказана ділянка дороги є на підйомі по напрямку руху транспорту до м. Києва. Для визначення величини ухилу автодороги Київ-Чоп. У місці, що безпосередньо передує її перехрестю із другорядною дорогою, котра вправо по напрямку руху до м. Києва веде до мотелю «Рафаель», використовувалися будівельний рівень довжиною 1,5 м. та вимірювальна рулетка. Вимірювання проводилось наступним чином: один край будівельного рівня був розташований у горизонтальне положення. З іншого будівельного рівня перпендикулярно до нього за допомогою вимірювальної рулетки проводився замір величини зниження рівня полотна дороги. Замірами було встановлено, що у вказаному місці на відстані 1, 5 м рівень дороги знижується на 4,8 см. Таким чином величина кута ухилу (підйому) визначається і теореми Піфагора, при якій відомі величина протилежного 4,8 см. та прилеглого 1,5 м. катетів. Огляд проводився у світлу пору доби, без опадів;

протокол додаткового огляду місця події від 01.11.2017 року, згідно якого проведеним оглядом встановлено: місце дорожньо-транспортної пригоди є проїзна частина автодороги Київ-Чоп у с. Зубра Пустомитівського району Львівської області в межах перехрестя із другорядною дорогою, котра вправо в напрямку до м. Києва веде до мотелю «Рафаель». Дана ділянка автодороги Київ-Чоп має по одній смузі, що призначені для руху у протилежних напрямках. Осьова лінія дороги виражена дорожньою розміткою 1.1 ПДР України, а в межах перехрестя 1.7. Межі проїзної частини автодороги з обох боків виражені дорожньою розміткою 1.1. ПДР України. Дорожня розмітка 1.7. ПДР України в межах перехрестя із другорядною дорогою, котра вправо по напрямку руху до м. Києва веде до мотелю «Рафаель», має 10 штрихів, довжиною 1,1 м. кожен, а кожен проміжок між ними та дорожньою розміткою 1.1. ПДР становить 1 м. Крім цього заміром встановлено, що дорожня розмітка 1.7 ПДР України починається на віддалі 6,1 м від ближнього краю другорядної дороги, яка вправо веде до мотелю «Рафаель». Огляд проводився у світлу пору доби, без опадів;

висновок комісійної судової авто технічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року та довідка по її вартість, (виконали експерти ОСОБА_21 , ОСОБА_16 ), згідно якої водій автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , маючи намір виконати на перехресті поворот ліворуч, відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.13, 1.10 (стосовно значення терміну «дати дорогу») ПДР повинен був перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та дати дорогу автомобілю «Mercedes Benz E200», що рухався у зустрічному напрямку. Водій ОСОБА_22 , рухаючись в межах населеного пункт, відповідно до вимог п. 12.4 ПДР повинен був вести керований ним автомобіль «Mercedes-Benz E200» з швидкістю не більше 60км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виїзду зустрічного автомобіля «Фольксваген Гольф 6», водій якого виконував поворот ліворуч, на смугу його руху) - згідно вимог п.12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій ОСОБА_14 , рухаючись в межах населеного пункт, відповідно до вимог п. 12.4 ПДР повинен був вести керований ним автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид» не більше 60 км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту зміни напрямку руху зустрічного автомобіля «Mercedes-Benz E200») - згідно вимог п. 12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Швидкість руху автомобіля «Mercedes-Benz E200» перед початком застосування його водієм екстреного гальмування становила біля 85 ... 87км/год. Дії водія автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , який повертаючи ліворуч не дав дороги зустрічному автомобілю «Mercedes-Benz E200», змусили водія ОСОБА_23 застосувати екстрене гальмування, що призвело до блокування коліс та втрати контролю над рухом автомобіля. Оскільки можливість відновити контроль над рухом автомобіля залежить від особистих якостей водія, таких як майстерність, досвід тощо, оцінка яких виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи, то однозначно встановити, чи перебував водій автомобіля «Mercedes-Benz Е200» ОСОБА_11 в аварійній ситуації, з технічної точки зору не надається можливим. Оскільки можливість відновити контроль над рухом автомобіля залежить від особистих якостей водія, оцінка яких виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи, то встановити, з технічної точки зору, наявність (чи відсутність) у водія ОСОБА_11 можливості після припинення екстреного гальмування не виїжджати на смугу зустрічного руху і таким чином запобігти зіткненню із зустрічним автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С», не надається можливим. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С» ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz E200», діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , який виконуючи поворот ліворуч не дав дороги зустрічному автомобілю «Mercedes Benz E200», не відповідали вимогам п.16.13 ПДР. Оскільки невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 16.13 ПДР спричинила небезпеку для руху водію автомобіля «Mercedes Benz Е200 ОСОБА_11 і змусила його застосувати екстрене гальмування, що призвело до втрати контролю над рухом автомобіля, то дана невідповідність перебуває в причинному зв?язку з фактом ДТП.

Дії водія ОСОБА_19 , який вів керований ним автомобіль «Mercedes Benz E200» в межах населеного пункту зі швидкістю біля 85... 87 км/год, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР. Встановити, чи перебувала дана невідповідність у причинному зв?язку з фактом зіткнення з автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С», з технічної точки зору не надається можливим, оскільки у разі застосування екстреного гальмування і при умові руху зі швидкістю 60км/год водій ОСОБА_20 також міг втратити контроль над рухом автомобіля і виїхати на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид С», що не виключає можливості їх зіткнення. В діях водія автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С» ОСОБА_14 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з фактом ДТП. Причиною даної ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , виконуючи поворот ліворуч не дав дороги зустрічному автомобілю «Mercedes Benz E200», що змусило водія ОСОБА_19 застосувати екстрене гальмування, під час якого відбулась втрата контролю над рухом автомобіля, а після припинення гальмування водій ОСОБА_20 не зміг відновити контроль над рухом автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид С», водій якого вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Документи про рух речових доказів, ухвали про накладення арешту на майно:

постанова про визнання речовими доказами від 10.07.2017 року, згідно якої автомобіль марки «Mercedes Benz E200» р.н. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні;

постанова по визнання речовими доказами від 10.07.2017 року, згідно якої речовим доказом у даному кримінальному проведенні визнано автомобіль марки «ЗИЛ 130 самоскид» р.н. НОМЕР_3 ;

постанова по визнання речовим доказами від 12.07.2017 року, згідно якої речовим доказом визнано відео реєстратор «WDR» чорного кольору із картою пам`яті « ADATA 16 GB», на якій є відеозапис механізму розвитку даної ДТП;

ухвала слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2017 року, згідно якої накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz E200» р.н. НОМЕР_2 .

В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, наведених у обвинувальному акті, сторона обвинувачення посилається на покази потерпілих, свідків та експертів, які були безпосередньо допитані судом в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 10.07.2017року керував своїм автомобілем марки Мерседес Бенс Е-200 на автодорозі Київ-Чоп, в населеному пункті с.Зубра. На самому перехресті, по напрямку його руху стояв кран. Водій автомобіля марки Фольксваген Гольф, який рухався у зустрічному напрямку, здійснював маневр обгону автомобіля марки «ЗІЛ» та здійснив різкий поворот ліворуч. Вказує, що почав здійснювати гальмування і керований ним автомобіль «занесло» під автомобіль марки «ЗІЛ». Автомобілем марки Мерседес-Бенс Е -200, 1994 року випуску керує з 2003 року, водійський стаж близько 30 років, ніяких технічних несправностей не було. В цей день, 10.07.2027 року близько 11.30 год. їхав у напрямку з «Ашану», що на вул. Стрийській в с.Сокільники. Дорога рівна покриття ціле, сухе. Їхав зі швидкістю до 90 км/год. Побачив попереду як водій автомобіля марки Фольскваген Гольф, здійснює маневр обгону автомобіля «ЗІЛ» та різко повернув ліворуч, не знижуючи швидкість, два рази блимнувши покажчиком повороту. Кран стояв у нерухомому стані майже на перехресті. Вказаний кран, ОСОБА_11 не заважав, оскільки його автомобіль рухався прямо. Проте, можливо, на його думку, заважав водію автомобіля Фольксваген Гольф, при здійсненні ним маневру повороту ліворуч, Відстань, на якій побачив автомобіль марки Фольксваген Гольф становила становила 10-20 метрів, зразу ж застосував екстрене гальмування. ОСОБА_11 вказав, що застосовував екстрене гальмування, побачивши автомобіль марки Фольксваген, в подальшому «кинуло» його автомобіль на кран. Застосувавши екстрене гальмування, зазначає, що «впав на кермо», ногу тримав на педалі тормозу і не міг вивернути кермо. Удар відбувся у ліву частину його автомобіля. Після удару з автомобіля його витягнули особи, які прийшли на місце ДТП. Швидкість, з якою рухався його автомобіль перед ДТП, становила до 90 км/год., під гору можливо трохи «розігнав» свій автомобіль. На даній ділянці дороги, на його думку, встановлено обмеження швидкості до 90 км/год. Якщо б його автомобіль рухався з меншою швидкістю, чи зі швидкістю 60 км/год., чи настала б дана ДТП, сказати не може. Причину, у зв`язку з якою його автомобіль занесло на смугу зустрічного руху, вказати також не може. В цей день було сонячно, видимість добра, світло фар у автомобілях увімкнутим не було. Коли рухався по своїй смузі, первинно побачив автомобіль ЗІЛ, який рухався зі швидкістю приблизно 70 км/год., в подальшому побачив автомобіль марки Фольксваген Гольф, який не знижуючи швидкість, повернув до «Рафаелю». Час, з початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем Фольксваген Гольф і до його закінчення, визначив як 2-3секунди. Наполягає на тому, що у його автомобіля анти блокувальна систем система (система АБС) на момент ДТП, була справна, чому залишився слід на дорозі, сказати не може. Визначив, як небезпеку для себе автомобіль марки Фольксваген Гольф та застосував екстрене гальмування, і не відпускав гальма до моменту зіткнення із ЗІЛом.

В судовому засідання потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що його батько ОСОБА_15 кудись поїхав вдень, коли мала місце ДТП. 10.07.2017 року. Склад членів сім`ї: батько, мати та брати. Зазначив, що працював разом батьком у столярному цеху. Після смерті батька фінансове становище їхньої родини значно погіршилось. Учасники ДТП, водії автомобілів у похованні батька на допомагали, шкоду їм не відшкодували. Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що його батько був підприємцем. В страхову компанію за відшкодуванням шкоди не звертались. Позов підтримав, просить його задоволити.

В судому засіданні потерпілий ОСОБА_24 пояснив, що очевидцем події не був. Працював разом з батьком дома. Фінансової допомоги учасники ДТП не пропонували їх родині. Витрати на поховання батька - ОСОБА_25 родина понесла самостійно. Позов підтримав, просить його задоволити.

В судому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що проживав разом з батьком, матір`ю та братами. Після смерті батька їхній родині стало значно складніше у фінансовому плані. З похованням потерпілого ніхто не допомагав. В страхову компанію за відшкодуванням шкоди не звертались. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що внаслідок ДТП загинув її чоловік ОСОБА_15 .. В день ДТП, 10.07.2027 року чоловік не повернувся додому. Вказала, що потерпілий утримував сім`ю, остання не працювала. Окрім того чоловік одержував пенсію. Позов підтримала просить його задоволити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 надав покази, що він 10.07.2017 року керував автомобілем «ЗІЛ». На відрізку автодороги Київ-Чоп, в районі населеного пункту с. Зубра Пустомитівського району, Львівської області, його автомобіль обігнав автомобіль марки Фольксваген Гольф, і здійснив маневр повороту ліворуч. Водій автомобіля Мерседес Бенс ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку, застосовував екстрене гальмування, та його автомобіль здійснив удар у автомобіль ним керований свідком. Від удару «ЗИЛ», який був завантажений дровами перекинувся, та потерпілого ОСОБА_15 присипало ними, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження від яких помер. Погодні умови в цей час були нормальні, дорога пряма, під гору. Автомобіль під його керуванням рухався зі швидкістю 60 км/год. Дорожня розмітка на даній ділянці дороги позначена штрих-пунктиром. Коли водій автомобіля ОСОБА_26 здійснив маневр обгону його автомобіля, останній повністю повернувся у його смугу. При здійснення маневру повороту ліворуч автомобіль марки Фольксваген Гольф не повністю зупинився, включив покажчик повороту ліворуч. Автомобіль марки Мерседес Бенс рухався зі швидкістю більше ніж 60 км/год., побачивши, що перед ним перешкода у виді автомобіля Фольксваген Гольф, почав екстрено гальмувати. Водій автомобіля Мерседес Бенс був переляканий, хотів себе захистити та було видно як нахилив корпус тіла вправо, при цьому колеса його автомобіля були відхилені вліво. В процесі самого гальмування автомобіль під керуванням ОСОБА_11 рухався прямо, однак, коли останній відпустив гальма, його автомобіль «кинуло» на ЗІЛ. Удар прийшовся у передній бік автомобіля свідка, в колесо, під задню вісь. Зазначає, що кран стояв на узбіччі (в межах розмітки) на перехресті. Кран стояв без увімкнення покажчика аварійної зупинки. На досудовому слідстві надавав покази про те, що швидкість водія ОСОБА_11 була 80-100 км/год., оскільки на тому наголошували працівники поліції. В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначив, що швидкість автомобіля ОСОБА_11 була до 80 км/год, оскільки, на його думку на цій ділянці дороги така швидкість допустима, так як це дорога міжнародного значення. Вважає, що водій ОСОБА_4 здійснював маневр обгону, не міг бачити автомобіль під керуванням ОСОБА_11 з місця водія. Вказав, що його автомобіль був завантажений дровами, Вага автомобіля ЗИЛ становить близько 5600 кг, з врахуванням вантажу, на момент ДТП, його вага становили сумарно близько семи тон. Автомобіль під керуванням ОСОБА_11 в процесі гальмування вивернув колеса. Гальмування здійснював під гору (підйом). Кран стояв на перехресті по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_11 , однією частиною на узбіччі. Разом з тим зауважив, що здивований тим фактом, що ОСОБА_11 відпустив гальма. Його автомобіль марки ЗИЛ був оснащений відеореєстратором, який ним був переданий працівникам поліції, та на якому здійснено запис механізму події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні повідомив про те, що він в цей день, а саме 10.07.2017 року, керував автокраном марки «КАМАЗ» на автодорозі Київ-Чоп, в районі с. Зубра, та з правої сторони біля готелю «Рафаель», здійснив зупинку керованого ним автокрана з метою усунення певних несправностей. Бачив, червоний автомобіль, потім автомобіль марки «Мерседес», який зазнав технічних ушкоджень. Водію автомобіля «Мерседес» надавали медичну допомогу. Зазначив, що після звуку гальмування автомобіля, почув два удари («хлопка»).

В судовому засіданні було проведено допит експертів ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 на предмет роз`яснення висновків, які дані ними в ході досудового розслідування і які дослідженні вході судового розгляду даного кримінального провадження.

В судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_17 , який підтримав висновок № 3718 від 09.10.2017 року та додатково на запитання учасників судового провадження зазначив, що слід брати до уваги інтервал між сусідніми кадрами, який складає біля 0,033 сек.

В судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_16 , який підтримав свій висновок № 3714 від 08.11.2017 року та висновок комісійної судової автотехнічної експертизи № 5661 від 27.11.2027 року та додатково пояснив, що при дослідженні автомобіля «Mercedes Benz E200» р.н. НОМЕР_2 ., моторний відсік даного автомобіля був дуже пошкоджений, блок АВС не зміг дослідити, дуже значними виявились пошкодження. Зважаючи на сліди гальмування, швидше за антиблокувальна система даного автомобіля не працювала. Якщо б така працювала, то колеса автомобіля не були в заблоковані при екстреному гальмуванні. Чи мала дана модель автомобіля «Мерседес Бенс» антиблокувальну систему вказати не зміг, оскільки це потребує додаткового дослідження.

В судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_18 , який підтримав висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 3719 від 12.10.2027 року та пояснив, що сліди гальмування свідчать проте, що антиблокувальна система у автомобіля Мерседес Бенс Е- 200 під час здійснення ним гальмування не працювала. На відеозаписі видно, що автомобіль під керуванням ОСОБА_11 рухається із зблокованими колесами. При гальмуванні із справною системою «АВS» колеса не блокуються, не залишають слідів, а лише короткі рисочки. Чи модель даного автомобіля, а саме «Мерседес Бенс Е- 200» д.н.з. НОМЕР_2 передбачала систему «АВS» вказати не може. Разом з тим зазначив, що навіть при наявності відео, схеми на запитання щодо місця зіткнення, відповісти не може. Гіпотетично висновок можна зробити, оскільки відповідні методики відсутні, категорично ствердити не міг би.

В судовому засіданні допитано експерта ОСОБА_21 , який підтримав висновки №3720 від 23.10.2017 року та висновок комісійної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року та пояснив, що в резолютивній частині висновку № 3720 від 23.10.2017 року зазначив швидкість руху автомобіля Мерседес Бенс Е-200, під керівництвом ОСОБА_11 , як 68-71 км, а в комісійній експертизі № 5661 від 27.11.2017 року, яку виконав зробив разом з експертом ОСОБА_16 , як 85-87 км. Таку різницю пояснив тим, що при проведенні експертизи, за результатами якої надано висновок № 3720 від 23.10.2017 року брав до уваги погашену швидкість екстреним гальмуванням. Після екстреного гальмування у автомобіля є ще швидкість і встановлено її не було. В подальшому органом досудового розслідування надано ще інші вихідні дані, зокрема, і час між кадрами 0,33 сек (відеозапис з відеореєстратора) і визначено час по них приблизно і час визначений після гальмування приблизно, тобто відстань і час після гальмування.

У п. 4 комісійної експертизи визначав швидкість, враховуючи гальмівний шлях і переміщення зі швидкістю 49 км/год. Вдалось визначити 85-87 км/год., враховуючи частоту кадрів приблизно 0,033 с. Відстань біля закінчення штриха 20-30 см. Методику визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування (в частині по перехресним зіткненням та наїздам) № 10.1.01, розроблену Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у 2004 році, яка зареєстрована Міністерством юстиції 06.02.2009 року не застосовували, оскільки визнали її такою, що не потребує до застосування в даному випадку.

Адвокатом ОСОБА_5 після допиту експертів заявлено клопотання про призначення комісійної судової автотехнічної експертизи у даному кримінальному провадженні. Своє клопотання мотивував тим, що основний доказ вини ОСОБА_4 є висновок комісійної судової авто-технічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року, містить висновки, які, на думку захисника, не відображають об`єктивних обставин справи та містять суттєві суперечності, зокрема експертами неналежно проведені дослідження на предмет визначення реальної швидкості автомобіля Мерседес Бенс, яким керував ОСОБА_11 окрім того, комісія експертів при проведенні розрахунків не використовувала Методику визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування (в частині по перехресним зіткненням та наїздам) № 10.1.01, розроблену Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у 2004 році, яка зареєстрована Міністерством юстиції 06.02.2009 року. Тобто, експертами не враховано при розрахунку швидкості автомобіля Мерседес Бенс Е-200 його значних деформацій кузова в передній лівій частині, розвертання автомобіля після зіткнення та його відкидання на певну віддаль, що у підсумку більш детально та точно може визначити реальну швидкість даного автомобіля. Разом з тим, на сторінці 8 експертизи зазначено, що середня швидкість руху автомобіля «Mercedes-Benz» в процесі його переміщення на зустрічну смугу руху, в момент який передував контактуванню, становила 49 км/год., що виходячи із наявних пошкоджень автомобіля «Mercedes-Benz», та порівнюючи їх із пошкодженнями які утворюються при швидкості 64 км/год, аналогічного автомобіля за моделлю під час краштестів, не може відповідати дійсності. З відео, що знаходиться в матеріалах досудового розслідування, вбачається застосування водієм автомобіля «Mercedes-Benz E200» номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_11 екстреного гальмування, а в подальшому відворот керма ліворуч та розблокування гальм, що у свою чергу призвело до виїзду керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «ЗИЛ 130» номерний знак НОМЕР_3 . При цьому сила, яка діяла на завантажений деревиною автомобіль «ЗИЛ 130» була такою, що призвела до його перекидання, а автомобіль «Mercedes-Benz E200» після цього розвернуло та відкинуло на припаркований автокран «КАМАЗ 53212» номерний знак НОМЕР_9 , з яким він повторно контактував. Крім цього, експертизою не враховано час відвертання керма та час розблокування системи гальмування автомобіля «Mercedes-Benz Е200», що призвело до хибних результатів при розрахунках. На сторінці 10 висновку №5661 у п. 6 зазначено: «З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що виїзд автомобіля «Mercedes-Benz Е200» на смугу зустрічного руху відбувся у результаті втрати контролю над його рухом внаслідок застосування водієм ОСОБА_11 екстреного гальмування…». На сторінці 11 висновку №5661 у п. 9 зазначено: «Дії водія ОСОБА_11 , який вів керований ним автомобіль «Mercedes-Benz Е200» в межах населеного пункту зі швидкістю біля 85…87 км/год, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР. Встановити, чи перебувала дана невідповідність у причинному зв`язку з фактом зіткнення з автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С», з технічної точки зору не надається можливим, оскільки у разі застосування екстреного гальмування і при умові руху зі швидкістю 60 км/год. водій ОСОБА_11 також міг втратити контроль над рухом автомобіля і виїхати на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид С», що не виключає можливість їх зіткнення». На сторінці 10 висновку зазначено: «З технічної точки зору для уникнення зіткнення із зустрічним автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С» водію автомобіля «Mercedes-Benz Е200» ОСОБА_11 достатньо було не виїжджати на смугу зустрічного руху». З огляду на вищенаведене водію ОСОБА_11 необхідно було виконувати вимоги п. 12.3 ПДР і не зрозумілою є в даній ситуації втрата контролю. Окрім цього, даною експертизою вирішено правові питання, до яких відноситься можливість втрати контролю над рухом автомобіля. В експертизі йдеться про втрату контролю водієм ОСОБА_11 у зв`язку із застосуванням ним екстреного гальмування, проте ніяким чином з технічної точки зору експертами не обґрунтовано, що саме стало технічною причиною втрата керованості. Висновок експертизи побудований на припущеннях. Зокрема в частині припущень, що водій ОСОБА_11 при застосуванні екстреного гальмування за умови руху зі швидкістю 60 км/год. також міг втратити контроль над рухом автомобіля і виїхати на смугу зустрічного руху.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року вказане клопотання задоволене та у справі призначено комісійну автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На виконання ухвали суду експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) надано висновок за результатами проведення комісійної судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року, згідно якої орієнтовна величина швидкості руху автомобіля Mercedes-Benz перед початком гальмування складала приблизно 82...87км/год. Відстань, на якій знаходився автомобіль Mercedes-Benz від умовного продовження лівого (відносно напрямку руху автомобіля Volkswagen) краю проїзної частини в момент сприйняття його водієм дорожньої обстановки як такої, що потребує застосування дій направлених на уникнення пригоди (в даному випадку уникнення зіткнення з автомобілем Volkswagen), складала понад 47,9..48,9м. В категоричній формі встановити наявність у водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_20 технічної можливості уникнути пригоди (зіткнення з автомобілем Volkswagen), при умові його руху з обраною швидкістю руху (82...87км/год), експертним (розрахунковим) шляхом не можливо з причин наведених в дослідницькій частині. За умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, водій автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_20 за умови його руху з допустимою на даній ділянці дороги швидкістю руху (60км/год) мав технічну можливість уникнути пригоди (зіткнення з автомобілем Volkswagen) шляхом застосування ним екстреного гальмування. За таких обставин, що викладені в матеріалах справи, в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_20 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.4 ПДР, небезпеки для свого у руху у відповідності до вимог п. 12.3 ПДР. В свою чергу, в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Volkswagen ОСОБА_4 , повинен був діяти у відповідності до вимог п. 16.13 ПДР. За умов виникнення пригоди, що викладені в наданих на дослідження матеріалах справи, в даному випадку маневрування автомобіля Volkswagen (при умові дотримання водієм автомобіля Mercedes-Benz допустимого на даній ділянці дороги швидкісного режиму руху) не змушувало водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_20 застосовувати гальмування з метою уникнення їх зіткнення. За умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, немає підстав технічного характеру вбачати в діях ОСОБА_4 невідповідності п. 16.13 ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В категоричній формі оцінити дії водія ОСОБА_20 відносно вимог п. 12.3 ПДР за наданим на дослідження обсягом матеріалів справи не видається за можливе з причин наведених в дослідницькій частині. В свою чергу, за умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, враховуючи результати проведеного вище дослідження, дії водія автомобіля Mercedes-Benz ОСОБА_20 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв?язку з виникненням даної пригоди. Єдиним доцільним та передбаченим вимогами ПДР шляхом уникнення пригоди з боку водія ОСОБА_20 було зниження швидкісного режиму керованого ним автомобіля Mercedes-Benz аж до повної зупинки вказаного транспортного засобу. Маневрування як засіб направлений на уникнення пригоди в даному випадку вимогами ПДР не передбачене. Технічною причиною виникнення даної ДТП, став рух автомобіля Mercedes-Benz зі швидкістю, що перевищувала допустиму на даній ділянці дороги (60 км/год) з причин та за умов наведених в дослідницькій частині.

В судому засіданні в режимі відеоконференції допитані експерти ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 ОСОБА_31 .

Вказані експерти допитані в судовому засіданні разом з експертами ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , для з`ясування розбіжностей, викладених у висновках, наданих за результатами проведення ними експертиз.

Так, в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 пояснив, що підтримує висновок 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 та повідомив, що при проведенні експертизи застосував Методику визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування (в частині по перехресним зіткненням та наїздам) № 10.1.01, розроблену Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз у 2004 році, яка зареєстрована Міністерством юстиції 06.02.2009 року. Для експертного дослідження йому були надані всі матеріали справи. Розбіжності, його експертизи та експертизи, наданої експертами Львівського НДІ пояснити не може, оскільки несе відповідальність тільки за висновок наданим ним безпосередньо.

Експерти ОСОБА_32 та ОСОБА_29 в судовому засіданні підтримали свій висновок, надали пояснення аналогічні, поясненням експерта ОСОБА_28 .

В судовому засіданні при додатковому допиті експерти ОСОБА_16 та ОСОБА_21 підтримали висновок комісійної судової авто технічної експертизи № 5661 від 27.11.2017, вважають що ними правильно зроблені всі розрахунки, та наполягли на правильності даних своєї експертизи. Розбіжності між висновками пояснити не можуть.

Ухвалою суду від 07.02.2020 року, на задоволення клопотання прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом призначено комплексну судову транспортно-трасологічну експертизу, оскільки у висновку Львівського НДІ за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року зазначено, що причиною ДТП з технічної точки зору стали обставини, що водій автомобіля Фольксваген Гольф 6 ОСОБА_4 , виконуючи поворот ліворуч не надав дороги зустрічному автомобілю Мерседес Бенс і такі його дії не відповідали вимогам п.16.13. ПДР та змусили водія ОСОБА_11 застосовувати екстрене гальмування, під час якого відбулась втрата контролю над рухом автомобіля, а після припинення гальмування водій ОСОБА_11 не зміг відновити контроль над рухом автомобіля, та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид С», водій якого вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення. Разом з тим, у висновку № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної Київським НДІ судових експертиз, встановлено, що технічною причиною виникнення ДТП, став рух автомобіля «Мерседес Бенс Е 200» зі швидкістю, що перевищувала допустиму на даній ділянці дороги. Оскільки висновки цих експертиз містять розбіжності стосовно визначення винуватця ДТП, судом ухвалено призначити комплексну судову транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, виконання якої доручити експертам Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

На виконання ухвали суду експертами надано висновок № 995/996-20 комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 17.04.2020року. Згідно вказаного висновку: по питанню №1, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Фольксваген Гольф б» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 у відповідності до вимог п.16.13 Правил дорожнього руху повинен був надати дорогу зустрічному автомобілю «Mercedes Benz E200»; по питанню №2, в даній дорожній обстановці відповідно до вимог п. 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України водій автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_20 , здійснюючи рух в межах населеного пункту повинен був рухатись із швидкістю не більше ніж 60 км/год, при цьому йому заборонялось перевищувати дозволену швидкість; по питанню №3, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид-С» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_14 з моменту виникнення небезпеки для руху у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України належало негайно вжити заходів на зменшення швидкості руху аж до зупинки; по питанню №4, перед початком гальмування швидкість руху автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 становила не менш ніж V ~8587 км/год; по питанню №5, через причини наведені в дослідній частині висновку визначити фактичне значення відстані між автомобілями «Mercedes Benz E200» та «Фольксваген Гольф 6» в момент виникнення для водія ОСОБА_20 небезпеки для руху не надалось за можливе; по питанню №6, з технічної точки зору в даній дорожній обстановці аварійна обстановка була створена одноосібними діями водія автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_20 , які не відповідали вимогам п.12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України; по питанню №7, в даній дорожній обстановці при визначеній експертним шляхом швидкості руху водій автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення; по питанню №8, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_20 , діючи у відповідності до вимог п.п. 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України мав технічну можливість уникнути зіткнення; по питанню №9, в даній, дорожній обстановці водій автомобіля «ЗИЛ-130» ОСОБА_33 , діючи у відповідності до технічних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, не мав технічної можливості уникнути зіткнення; по питанню 10, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Фольксваген Гольф 6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається; по питанню №11, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 6) Правил дорожнього руху України і перебували у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди; по питаннях №12,№13, в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид-С» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_14 невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається; по питанню №14, в даній дорожній обстановці зміна напрямку руху автомобіля «Mercedes Benz E200, ліворуч була обумовлена невиконанням водієм ОСОБА_11 вимог п.п. 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_34 , підтримав висновок 995/996-20 комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 17.04.2020 року. Зазначив, що при проведенні експертизи ним ретельно досліджено всі матеріали справи, висновок повний, та не мастить жодних суперечностей.

В судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_35 , який підтримав висновок 995/996-20 комісійної судово-автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 17.04.2020 року, як член комісії експертів, наполіг на його повноті, та проведенні у відповідності до всіх чинних нормативних актів.

Не погоджуючись з висновками вищевказаних експертиз, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_13 було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи висновку автотехнічної експертизи № 448/20 від 19.10.2020 року по листу адвоката ОСОБА_13 у кримінальному провадженню 1-кп/450/143/18 (виконав експерт ОСОБА_36 ). Судом відхилено вказане клопотання з наступних підстав:

відповідно до вимог ст.290 КПК України докази подані стороною кримінального провадження повинні бути відкриті іншій стороні кримінального провадження. Про відкриття сторонам кримінального провадження матеріалів повинні бути повідомлені сторони та після чого останні мають право ознайомитися з ним за правилами ст.290 КПК України. Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Сторонам кримінального провадження надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ. Сторони кримінального провадження зобов`язанні здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Отже, з огляду на те, що адвокатом ОСОБА_13 не виконано прямих вимог ст. 290 КПК України, судом, на викання вимог ч.12 ст.290 КПК України, даний висновок не прийнято, не долучено, та не допущено в якості доказу.

Ухвалою суду від 31.08.2021 року задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 про доручення органу досудового розслідування на проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні. Слідчий експеримент провести в умовах , максимально наближених до умов, які були в день вчинення ДТП 10.07.2017 року за участі всіх сторін кримінального провадження. Слідчий експеримент провести з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Доручено органу досудового розслідування провести слідчий експеримент, під час якого слід з`ясувати наступні питання: встановити відстань, на якій знаходився автомобіль Мерседес-Бенс Е 200 р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії) руху автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 в момент покидання останнім смуги руху автомобіля Мерседес Бенс 200-Е р.н. НОМЕР_2 ; на якій відстані знаходився автомобіль марки Мерседес Бенс-200 р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 , в момент виникнення небезпеки для нього у вигляді виїзду на смугу його руху автомобіля «Фольксваген Гольф».

На виконання ухвали суду від 31.08.2021 року, за результатами проведення слідчого експерименту в розпорядження суду надано протокол проведення слідчого експерименту від 24.05.2025 року.

Згідно вказаного протоколу, слідчий експеримент провів слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у Львівській області майором поліції ОСОБА_37 , на підставі ухвали суду від 31.08.2021 року, дія якої востаннє продовжена ухвалою від 12.05.2022 року проведено слідчий експеримент за участі потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_12 . Слідчий експеримент проводився наступним чином всі учасники слідчого експерименту прибули на перехрестя автодороги Київ-Чоп із вул. Гонти у с. Зубра Львівського району. На місці потерпілому ОСОБА_11 було запропоновано повідомити чи відповідають дорожні та погодні умови тим, які мали місце 10.07.2017 року. Потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що дорожні та погодні умови тим, які мали місце 10.07.2017 року не відповідають, оскільки в місці де відбулась ДТП є три смуги руху, а було дві. При замірі двох смуг руху, які призначені для руху транспорту у напрямку до м. Київ було встановлено, що вони частково не відповідають ширині смуг, які були станом на 10.07.2017 року, оскільки ліва смуга на 0,2 м. ширша. Після чого учасники слідчого експерименту погодились, що даний факт не впливає на результати проведення слідчого експерименту. Дальше потерпілому ОСОБА_11 за допомогою крейди було запропоновано відтворити траєкторією руху автомобіля «Фольксваген Гольф» з моменту виїзду (зміни траєкторії руху) ліворуч до місця виїзду за межі автодороги Київ-Чоп по його правому борту. На дану пропозицію потерпілий погодився і за допомогою крейди відтворив траєкторію переміщення автомобіля «Фольксваген Гольф». На поставлене слідчим запитання: «на якій відстані знаходився автомобіль марки «Мерседес-Бенс Е-200». р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_10 в момент виїзду на його смугу руху автомобіля «Фольксваген Гольф». При цьому потерпілому ОСОБА_11 було запропоновано для цього залучити автомобілі-статисти. Однак потерпілий повідомив, що він це зможе показати без залучення автомобілів статистів. Він вказав цю відстань і проведеними замірами було встановлено, що в момент виїзду автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_10 на смугу руху автомобіля «Мерседес-Бенс Е 200» р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф») знаходиться на відстані 34,5 м.

На поставлене слідчим запитання: «на якій відстані знаходився автомобіль «Мерседес-Бенс- Е200» р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії) руху автомобіля Фольксваген Гольф», р.н. НОМЕР_10 в момент покидання останнім смуги руху автомобіля «Мерседес-Бенс Е200» р.н. НОМЕР_2 . Проведеними замірами було встановлено, що автомобіль марки «Мерседес-Бенс Е200» р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії) руху автомобіля «Фольксваген Гольф», р.н. НОМЕР_10 в момент покидання останнім смуги руху автомобіля «Мерседес-Бенс Е200» р.н. НОМЕР_2 знаходилась на відстані 3,8. Крім цього було встановлено, що видимість елементів та перешкод в даному місці, як на дорозі, так і на узбіччі становить понад 100 м. До слідчого експерименту складено схему та долучено CD-диск із відеозаписом.

Захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_38 , не погоджуючись із порядком виконання органом досудового розслідування доручення про проведення слідчого експеримента, а саме в частині того, що згідно ухвали суду зазначено, що слідчий експеримент слід провести за участі всіх сторін кримінального провадження, натомість, як вбачається з протоколу слідчого експерименту такий проведений виключно за участі слідчого, потерпілого та його представника, тобто лише стороною обвинувачення, заявлено клопотання про проведення слідчого експерименту за участі всіх сторін провадження. Покликається, що сторону захисту, в порушення вимог ухвали суду від 31.08.2021 року, до участі у слідчому експерименті не залучено. Прокурором, разом з протоколом слідчого експерименту до суду подано рапорт старшого слідчого ОСОБА_39 у якому зазначено, що з метою виконання ухвали суду ним було повідомлено адвоката ОСОБА_38 захисника ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту 24.05.2022 року. Станом на момент постановлення ухвали та в подальшому під час проведення слідчого експерименту, захисником обвинуваченого був адвокат ОСОБА_5 , а ОСОБА_38 , як адвокат вступив у справу як захисник ОСОБА_4 , 04.07.2022 року, що підтверджується ордером про надання правової допомоги, який міститься у матеріалах справи. Відомості про те, що слідчим було повідомлено обвинуваченого ОСОБА_4 про проведення слідчого експерименту 24.05.2022 року у матеріалах справи відсутні. Відповіді на запитання, поставлені в ухвалі суду, за результатами проведення слідчого експеримента, лише зі стороною потерпілого є неповними, однобічними та такими, що не можуть бути взяті до уваги для призначення подальших експертиз. А тому просив суд винести ухвалу про доручення органу досудового розслідування проведення ще одного слідчого експерименту.

Ухвалою суду від 27.07.2022 року клопотання захисника ОСОБА_4 ОСОБА_40 задоволено та доручено органу досудового розслідування провести слідчий експеримент в умовах максимально наближених до умов, які були у день вчинення ДТП 10.07.2017 року за участі всіх сторін кримінального провадження. Слідчий експеримент провести з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Доручено органу досудового розслідування провести слідчий експеримент, під час якого слід з`ясувати наступні питання: 1) встановити відстань, на якій знаходився автомобіль Мерседес-Бенс Е 200 р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії ) руху автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 , в момент покидання останнім смуги руху автомобіля Мерседес Бенс 200-Е р.н. НОМЕР_2 ; 2) на якій відстані знаходився автомобіль марки Мерседес Бенс-200 р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 , в момент виникнення небезпеки для нього у вигляді виїзду на смугу його руху автомобіля «Фольксваген Гольф»; 3) на якій смузі відстані знаходився автомобіль марки Мерседес Бенс Е 200 р.н. НОМЕР_2 (його передня частина) до лінії (траєкторії ) руху автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 в момент виникнення небезпеки для нього у вигляді виїзду на смугу його руху автомобіля «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 .

Ухвалою про виправлення описки від 29.07.2022 року, в ухвалу внесено описку, оскільки помилково зазначено два рази одне і теж питання, натомість не зазначено питання, яке було вирішено, як заначено в мотивувальній частині, однак не зазначено у резолютивній, саме: «встановити траєкторію руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 під час виконання ним маневру лівого повороту та встановити місце перетину траєкторії руху автомобіля Мерседес-Бенс Е 200 р.н. НОМЕР_2 із автомобілем «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_1 із прив`язкою до сталих орієнтирів».

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11.08.2022 року, проведеного за участі потерпілого ОСОБА_11 та його представника ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_40 встановлено наступне:

потерпілий ОСОБА_11 дав добровільну згоду та показав, що погодні умови максимально відповідають тим, що мали місце у день ДТП, що знаходяться саме в тому місці, де відбулось ДТП. Дорожня обстановка та конфігурація дороги змінилась, оскільки дорога стала ширшою, так як на момент ДТП було по одній смузі. А на момент експерименту дорога має 2 смуги по напрямку до м. Києва та 1 смугу по напрямку по м. Чоп. Аналогічні обставини повідомив обвинувачений ОСОБА_4 .

Учасники слідчої дії прийняли спільне рішення відтворювати обстановку на тих 2 смугах, які ведуть до м. Києва, оскільки за їх словами додалась смуга по напрямку до м. Чоп, тобто 2 смуги до м. Києва будуть розглядатися як смуги протилежного напрямку, як було в момент ДТП.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що рухався по дорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Києва. Побачив, що стоїть кран, небезпека, що автомобіль Фольксваген Гольф здійснює обгін вантажного автомобіля ЗІЛ. У цей момент він почав гальмувати. Бачачи, що стикається, трохи взяв кермо вліво. Коли він (автомобіль) проїхав, то він відпустив і його автоматично кинуло на ту сторону. (Певні фрази були нерозбірливі та не чіткі). В подальшому потерпілий ОСОБА_11 показав, що з його участю вже проводились слідчі експерименти, що він вже давав неодноразово показання та просить брати до уваги результати здобуті під час попередніх слідчих дій з його участю. Після цього потерпілий з представниками з місця проведення слідчого експерименту поїхали.

Обвинувачений ОСОБА_4 показав як рухався у напряму до м.Чоп по дорозі Київ-Чоп. Завчасно до перехрестя здійснив обгін вантажного автомобіля ЗІЛ , у с.Зубра, під`їхав до перехрестя та побачив, що у зустрічному напрямку їде автомобіль Мерседес. Він почав здійснювати поворот ліворуч до комплексу «Рафаель». Проїхав кран і на бічній дорозі відчув якийсь звук, на який люди почали реагувати і він припаркував свій автомобіль та також побіг дивитися , що трапилось і побачив, що Мерседес спочатку зіткнувся з краном. Після цього обвинуваченому ОСОБА_4 запропоновано уточнити свої показання, з метою проведення замірів, для чого виставити транспортні засоби у різні моменти розвитку ДТП, швидкість, тощо. На цю пропозицію обвинувачений ОСОБА_4 показав, що коли перетинав осьову лінію, то передня вісь знаходилась навпроти лінії, яка поділяє потоки руху на бічній дорозі, на яку він мав намір повертати. У вказаному місці було зроблено відмітку крейдою і до цієї відмітки проводились заміри до автомобіля Мерседес. У цей час автомобіль Мерседес знаходився на зустрічній смузі на відстані 69,0 м. від вказаного місця у якому була передня вісь автомобіля Фольксваген Гольф у момент перетину ним осьової лінії розмітки. У момент коли автомобіль Фольксваген Гольф передньою віссю перетнув лінію, яка позначає край зустрічної смуги, то переднє ліве колесо знаходиться на відстані 1,0 м. від лінії, яка поділяє потоки руху на бічній дорозі, на яку він мав намір повертати. Відстань яку проїхало переднє ліве колесо по дузі становить 3,8 м. Після цього ОСОБА_4 зупинив свій автомобіль, коли задня частина почала покидати зустрічну смугу. У цей час переднє ліве колесо було на відстані 1,2 м. від лінії, яка поділяє потоки руху на бічній дорозі, на яку він має намір повертати та на відстані 3,6 м. від краю зустрічної для нього смуги, яку він пересікав, виконуючи маневр повороту ліворуч. Після цього ОСОБА_4 повторно виставив свій автомобіль, у момент, коли він почав пересікати осьову лінію та виставив зустрічний автомобіль Мерседес у місці, у якому як він зрозумів, пересіклися траєкторії руху його автомобіля та автомобіля Мерседес. При тому, виставив свій автомобіль таким чином, що він повністю перекривав смугу зустрічного руху, а автомобіль Мерседес виставив із правим боковим інтервалом у 1,4 м до правого краю смуги, яка веде до м. Києва.

Після цього було здійснено прив`язку елементів дороги до нерухомих орієнтирів, а саме, лінія, яка поділяє потоки руху на бічній дорозі, на яку мав намір повертати ОСОБА_4 знаходиться на відстані 8,0 м. до зовнішнього краю стовпчиків паркану заїзду до ресторану «Рафаель», а звідти відстань до ближнього краю будівлі ресторану становить 5,0 м. бічна дорога, на яку повертав ОСОБА_4 має 2 смуги, ширина кожної становить 4,4 м. за межами вказаної бічної дороги ліворуч є стовп лінії електропередач, який зі слів ОСОБА_4 стоїть у тому ж місці, що і на момент пригоди. Вказаний стовп знаходиться на відстані 9,2 м. ліворуч від осьової лінії бічної дороги на відстані 9,0 м. від краю правої смуги по напрямку до м. Києва до роги Київ-Чоп.

Ухвалою суду від 05.10.2022 року, на задоволення клопотання захисника потерпілого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , у справі призначено судову автотехнічну експертизу, на вирішення якої поставлено ряд питань:

1.Чи технічно спроможні показання водія ОСОБА_11 про обставини ДТП, які він надав під час слідчого експерименту, проведеного з ним 24.05.2022 року ( в частині віддалі автомобіля «Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 до лінії (траєкторії) руху автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 у момент, коли останній почав виїжджати на смугу руху вказаного автомобіля Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 ?;

2. Чи технічно спроможні показання водія ОСОБА_4 про обставини ДТП, які він надав під час слідчого експерименту, проведеного з ним 11.08.2022 року( в частині віддалі автомобіля «Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 до лінії (траєкторії ) руху автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 у момент , коли останній почав виїжджати на смугу руху вказаного автомобіля Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 ?

3. Як в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій автомобіля «Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , у відповідності до технічних вимог чинних ПДР України?

4. Як в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у відповідності до вимог чинних ПДР України?

5. Як в даній дорожній ситуації повинен був діяти водій автомобіля «ЗИЛ-130 самоскид С» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_14 , у відповідності до вимог чинних ПДР України?

6. Чи відбулось би зіткнення автомобілів «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , якщо б з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_11 не застосував би екстрене гальмування , враховуючи, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль «Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2022 року із водієм ОСОБА_11 , знаходився на віддалі 34,5 м.від траєкторії його переміщення?

7. З рахуванням того, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіль «Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився на віддалі 34,5 м від траєкторії його переміщення, встановити чи мав водій ОСОБА_11 , технічну можливість зупинитися до траєкторії руху автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 (ймовірного місця зіткнення) шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування?

8. Чи мав технічну можливість водій автомобіля Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , після роз`їзду з автомобілем Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередити настання зіткнення із зустрічним автомобілем «ЗИЛ -130 самоскид С», реєстраційний номер НОМЕР_3 ?

9. Із врахуванням відповіді на запитання № 3-8, чи створив своїми діями водій автомобіля Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 небезпеку для руху та аварійну обстановку водію автомобіля « Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 .?

10. Дії кого з трьох водіїв автомобілів учасників даної дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 ), знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням зіткнення автомобілів, «Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 та «ЗИЛ-130 самоскид С» реєстраційний номер НОМЕР_3 ?

11. Із врахуванням того, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіль «Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився на віддалі 34,5 м (як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту від 24.05.2022 року із водієм ОСОБА_11 ), від траєкторії його переміщення, встановити чи мав водій ОСОБА_11 технічну можливість зупинитися до траєкторії руху автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 (ймовірного місця зіткнення) шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування ?

12. Чи відбулось би зіткнення автомобілів «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , якщо б з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_11 не застосував би екстрене гальмування , враховуючи, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіль «Mercedes Benz Е-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.08.2022 року із водієм ОСОБА_4 , знаходився на віддалі 69 м від траєкторії його переміщення?

13. Із врахуванням того, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 автомобіль «Mercedes Benz Е- 200» реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходився на віддалі 69 м(протокол проведення слідчого експерименту від 11.08.2022 року з водієм ОСОБА_4 , від траєкторії його переміщення, встановити чи мав водій ОСОБА_11 технічну можливість зупинитися до траєкторії руху автомобіля «Volkswagen Golf» реєстраційний номер НОМЕР_1 (ймовірного місця зіткнення) шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування?

14. Чи мали водії ОСОБА_4 та ОСОБА_11 технічну можливість уникнути скоєння даної ДТП і яким чином?

На виконання ухвали суду від 05.10.2022 року, за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобіля Мерседес Бенс Е200 р/н НОМЕР_2 та вантажного автомобіля ЗІЛ 130 р/н НОМЕР_3 експертами Одеського науково-дослідного інститут судових експертиз МЮУ надано висновок № 23-1018, згідно якого :

1. Будь-яких протиріч у показах водія автомобіля Mercedes-Benz E200 в частині параметрів віддалення автомобілів Mercedes-Benz E200 та Volkswagen Golf в умовах події, наданих ним під час проведення слідчого експерименту від 24.05.2022, з технічної точки зору не вбачається.

2. Задані на дослідження покази водія автомобіля Volkswagen Golf в частині параметрів віддалення автомобілів Mercedes-Benz E200 та Volkswagen Golf в умовах події, надані ним під слідчого експерименту від 11.08.2022, з технічної точки зору, неспроможними.

3. Дії водія автомобіля Mercedes-Benz E200, при прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, регламентувалися вимогами пунктів 2.3. 6) й 12.1

ПДР, згідно з якими він повинен був бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та обирати таку безпечну швидкість, при якій він враховуючи дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, мав би змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Крім того, на ранньому етапі розвитку події належні дії водія автомобіля Mercedes-Benz Е200 регламентувалися вимогами пунктів 12.4 та 12.9. б) ПДР, згідно з якими в межах населених пунктів рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.

4.Дії водія автомобіля Volkswagen Golf в умовах події регламентувалися вимогами пунктів 10.1 і 16.13 ПДР, згідно з якими цьому водієві перед виконанням маневру повороту ліворуч на нерегульованому перехресті необхідно було переконатись, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, та дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо.

5. З моменту виникнення небезпеки для руху належні дії водія вантажного автомобіля

ЗіЛ 130 регламентувалися вимогами пункту 12.3 ПДР, згідно з якими при виникненні небезпеки для руху, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

6.Вирішення даного питання позбавлене технічного сенсу з причин, вказаних в дослідницькій частині.

7.Вирішення даного питання позбавлене технічного сенсу з причин, вказаних в дослідницькій частині.

8.При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, виконанням вимог пунктів 2.3. б) та 12.1 ПДР водій автомобіля Mercedes-Benz Е200 мав технічну можливість запобігти ДТП.

9.При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, водій автомобіля Volkswagen Golf, з технічної точки зору, своїми діями не створював небезпеку для руху водієві автомобіля Mercedes-Benz E200 або умови виникнення у нього аварійної ситуації.

10.При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, дії водія автомобіля Mercedes-Benz E200, які не відповідали вимогам пунктів 2.3. б) й 12.1 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку із ДТП. фактом ДТП.

Фактичні дії водія автомобіля Volkswagen Golf не перебувають в причинному зв?язку з

фактом ДТП.

Фактичні дії водія вантажного автомобіля ЗіЛ 130 не перебувають в причинному зв'

язку з фактом ДТП.

11. Вирішення даного питання позбавлене технічного сенсу з причин, вказаних в

дослідницькій частині.

12. Вирішення даного питання позбавлене технічного сенсу з причин, вказаних в

дослідницькій частині.

13. Вирішення даного питання позбавлене технічного сенсу з причин, вказаних в

14. При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, виконанням вимог пунктів 2.3. 6) та 12.1 ПДР водій автомобіля Mercedes-Benz Е200 мав технічну можливість запобігти ДТП.

При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, водій автомобіля Volkswagen Golf, з технічної точки зору, не мав технічної можливості запобігти

ДТП.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції допитані експерти ОСОБА_41 та ОСОБА_42 :

експерт ОСОБА_41 підтримав висновок № 23-1018,, та додатково пояснив, що вирішення питань, які зазначені у постанові про призначення експертизи під № 6, 7 позбавлені технічного сенсу з причин, вказаних у дослідницькій частині. Експертами при проведенні експертизи враховані всі об`єктивні наявні дані, які встановлені, в тому числі і експертним шляхом. Проведення експертної оцінки дій водіїв можливе виключно в рамках фактичних умов настання події, але ж ніяк не до умов, які мають можливий характер. На підставі цього, вирішення питань щодо наявності або відсутності у водія автомобіля Мерседес-Бенс Е 200 технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Фольксваген Гольф або застосування екстреного гальмування, або не застосувавши його з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобіля Фольксваген Гольф (відповідно до взаємного віддалення автомобілів 34,5 ) позбавлені технічного сенсу.

Експерт ОСОБА_42 підтримав висновок № 23-1018, зазначив, що при проведенні експертизи не ухилився від дачі відповіді на запитання № 6,7, яке зазначено в ухвалі про призначення експертизи, а надав вичерпну відповідь, оскільки вирішення даних питань не будуть ґрунтуватися на фактичних умовах події, які зафіксовані у матеріалах справи, а вирішення питань, які хоч і поставлені на вирішення експертизи, ґрунтуються на припущеннях, що при експертному дослідженні є недопустимим.

Досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_4 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, зважаючи на наступне:

відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України кримінально карним діянням є порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

При цьому слід враховувати, що за змістом ст. 286 КК України, цей злочин належить до злочинів з матеріальним складом. А тому ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння, є не будь-яке з порушень правил безпеки дорожнього руху, а лише ті з них, які створюють реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і перебувають з ними у причинному зв`язку. Тому встановлення причинного зв`язку між діянням, що полягає у порушенні конкретних правил безпеки дорожнього руху і наслідками, що настали, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Судом встановлено, що дослідженими в судовому засіданні доказами не доводиться причинно-наслідковий зв`язок між діяннями обвинуваченого та наслідками, які настали внаслідок ДТП.

Згідно висновку комісійної судової автотехнічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року, який проведений на досудовому слідстві, і яким обґрунтовує прокурор наявність складу кримінального правопорушення, в діях ОСОБА_4 , та який просить взяти до уваги при постановленні вироку прокурор, зазначено:

водій автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , маючи намір виконати на перехресті поворот ліворуч, відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.13, 1.10 (стосовно значення терміну «дати дорогу») ПДР повинен був перед зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та дати дорогу автомобілю «Mercedes Benz E200», що рухався у зустрічному напрямку. Водій ОСОБА_22 , рухаючись в межах населеного пункт, відповідно до вимог п. 12.4 ПДР повинен був вести керований ним автомобіль «Mercedes-Benz E200» з швидкістю не більше 60 км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту виїзду зустрічного автомобіля «Фольксваген Гольф 6», водій якого виконував поворот ліворуч, на смугу його руху) - згідно вимог п.12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Водій ОСОБА_14 , рухаючись в межах населеного пункт, відповідно до вимог п. 12.4 ПДР повинен був вести керований ним автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид» не більше 60км/год, а з моменту виникнення небезпеки для руху (з моменту зміни напрямку руху зустрічного автомобіля «Mercedes-Benz E200») - згідно вимог п. 12.3 ПДР негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. Швидкість руху автомобіля «Mercedes-Benz E200» перед початком застосування його водієм екстреного гальмування становила біля 85 ... 87км/год. Дії водія автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , який повертаючи ліворуч не дав дороги зустрічному автомобілю «Mercedes-Benz E200», змусили водія ОСОБА_11 застосувати екстрене гальмування, що призвело до блокування коліс та втрати контролю над рухом автомобіля. Оскільки можливість відновити контроль над рухом автомобіля залежить від особистих якостей водія, таких як майстерність, досвід тощо, оцінка яких виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи, то однозначно встановити, чи перебував водій автомобіля «Mercedes-Benz Е200» ОСОБА_11 в аварійній ситуації, з технічної точки зору не надається можливим. Оскільки можливість відновити контроль над рухом автомобіля залежить від особистих якостей водія, оцінка яких виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи, то встановити, з технічної точки зору, наявність (чи відсутність) у водія ОСОБА_11 можливості після припинення екстреного гальмування не виїжджати на смугу зустрічного руху і таким чином запобігти зіткненню із зустрічним автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С», не надається можливим. У даній дорожній ситуації водій автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С» ОСОБА_14 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Mercedes Benz E200», діючи відповідно до вимог Правил дорожнього руху. Дії водія автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 , який виконуючи поворот ліворуч не дав дороги зустрічному автомобілю «Mercedes Benz E200», не відповідали вимогам п.16.13 ПДР. Оскільки невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 16.13 ПДР спричинила небезпеку для руху водію автомобіля «Mercedes Benz Е200 ОСОБА_11 і змусила його застосувати екстрене гальмування, що призвело до втрати контролю над рухом автомобіля, то дана невідповідність перебуває в причинному зв?язку з фактом ДТП.

Дії водія ОСОБА_19 , який вів керований ним автомобіль «Mercedes Benz E200» в межах населеного пункту зі швидкістю біля 85... 87км/год, не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР. Встановити, чи перебувала дана невідповідність у причинному зв?язку з фактом зіткнення з автомобілем «ЗИЛ 130 самоскид С», з технічної точки зору не надається можливим, оскільки у разі застосування екстреного гальмування і при умові руху зі швидкістю 60км/год водій ОСОБА_20 також міг втратити контроль над рухом автомобіля і виїхати на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид С», що не виключає можливості їх зіткнення. В діях водія автомобіля «ЗИЛ 130 самоскид С» ОСОБА_14 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з фактом ДТП. Причиною даної ДТП, з технічної точки зору, стали ті обставини, що водій автомобіля «Фольксваген Гольф 6» ОСОБА_4 виконуючи поворот ліворуч не дав дороги зустрічному автомобілю «Mercedes Benz E200», що змусило водія ОСОБА_19 застосувати екстрене гальмування, під час якого відбулась втрата контролю над рухом автомобіля, а після припинення гальмування водій ОСОБА_20 не зміг відновити контроль над рухом автомобіля та виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час рухався автомобіль «ЗИЛ 130 самоскид С», водій якого вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Разом з тим, під час судового розгляду судом, за клопотанням сторони захисту у зв`язку з наявністю сумнівів у правильності висновку експерта, зокрема, щодо обставин можливості встановлення втрати керованості автомобіля Мерседес Бенс, а також, встановлено, що при проведенні розрахунків експерти не використовували Методику визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування ( в частині по перехресним зіткненням та наїздам) № 10.1.01, розроблену Київським науковим -дослідницьким інститутом судових експертиз у 2004 році, яка зареєстрована Міністерством юстиції 06.02.2009 року, незважаючи на суттєві технічні пошкодження автомобіля Мерседес-Бенс 200, отримані ним внаслідок ДТП, з метою усунення суперечностей, та сумнівів у об`єктивності відображених у експертизі № 5661 від 27.11.2017 року висновків, судом на задоволення клопотання захисника обвинуваченого призначено комісійну автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. За результатами проведення даної експертизи експертами складено висновок № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року комісійної судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи. В подальшому під час судового розгляду за клопотанням прокурора судом призначено експертизу за результатами якої надано висновок № 995/996-20 від 17.04.2020 року комісійної судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної Дніпровським НДІ судових експертиз, а пізніше за клопотанням прокурора судом призначено експертизу за результатами якої надано висновок комісійної судової авто-технічної експертизи № 23-1018 від 03.07.2023 року, з врахуванням даних, одержаних вході проведення слідчого експерименту 24.05.2022 року та 01.08.2022 року. Вище перелічені висновки судових експертиз встановили відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками, які настали внаслідок ДТП.

Згідно висновку № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року комісійної судової автотехнічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз встановлено, за умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, немає підстав технічного характеру вбачати в діях ОСОБА_4 невідповідності п. 16.13 ПДР, які б знаходились в причинному зв?язку з виникненням даної пригоди. В категоричній формі оцінити дії водія ОСОБА_20 відносно вимог п. 12.3 ПДР за наданим на дослідження обсягом матеріалів справи не видається за можливе з причин наведених в дослідницькій частині. В свою чергу, за умов виникнення даної пригоди, що наведені в наданих на дослідження матеріалах справи, враховуючи результати проведеного вище дослідження, дії водія автомобіля Mercedes-Benz E200 ОСОБА_20 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР та вказана невідповідність знаходиться в причинному зв?язку з виникненням даної пригоди. Єдиним доцільним та передбаченим вимогами ПДР шляхом уникнення пригоди з боку водія ОСОБА_20 було зниження швидкісного режиму керованого ним автомобіля Mercedes-Benz аж до повної зупинки вказаного транспортного засобу. Маневрування як засіб направлений на уникнення пригоди в даному випадку вимогами ПДР не передбачене. Технічною причиною виникнення даної ДТП, став рух автомобіля Mercedes-Benz зі швидкістю, що перевищувала допустиму на даній ділянці дороги (60 км/год) з причин та за умов наведених в дослідницькій частині.

Згідно висновку № 995/996-20 від 17.04.2020 року комісійної судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної Дніпровським НДІ судових експертиз, з технічної точки зору в даній дорожній обстановці аварійна обстановка була створена одноосібними діями водія автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_20 , які не відповідали вимогам п.12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці при визначеній експертним шляхом швидкості руху водій автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути зіткнення. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Фольксваген Гольф б» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 невідповідностей вимогам п. 16.13 Правил дорожнього руху України, які перебували б у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди не вбачається. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Mercedes Benz E200» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 6) Правил дорожнього руху України і перебували у причинному зв?язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. В даній дорожній обстановці зміна напрямку руху автомобіля «Mercedes Benz E200», ліворуч була обумовлена невиконанням водієм ОСОБА_11 вимог п.п. 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку Одеського НДІ комісійної судової автотехнічної експертизи № 23-1018 від 03.07.2023 року, при прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, водій автомобіля Volkswagen Golf, з технічної точки зору, своїми діями не створював небезпеку для руху водієві автомобіля Mercedes-Benz E200 або умови виникнення у нього аварійної ситуації. При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, дії водія автомобіля Mercedes-Benz E200, які не відповідали вимогам пунктів 2.3. б) й 12.1 ПДР, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку із ДТП. фактом ДТП. Фактичні дії водія автомобіля Volkswagen Golf не перебувають в причинному зв?язку з фактом ДТП. При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, виконанням вимог пунктів 2.3. 6) та 12.1 ПДР водій автомобіля Mercedes-Benz Е200 мав технічну можливість запобігти ДТП. При прийнятих умовах настання події, детально описаних в дослідницькій частині, водій автомобіля Volkswagen Golf, з технічної точки зору, не мав технічної можливості запобігти ДТП.

Отже, зважаючи на те, що висновок комісійної судової автотехнічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року, виконано з порушенням в частині застосування Методики визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформації та руйнування №10.1.01, розроблену Київським науково дослідним інститутом судових експертиз у 2004 року, що призвело до хибних розрахунків при проведенні даної експертизи, та дана суперечність усунута за результатами проведення експертизи Київським НДІ судових експертиз, а саме висновком № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року та висновком № 995/996-20 від 17.04.2020 року комісійної судової авто технічної та транспортно-трасологічної експертизи, проведеної Дніпровським НДІ судових експертиз, проведеної під час судового розгляду за клопотанням прокурора. Суд при постановленні вироку, не бере до уваги висновок комісійної судової автотехнічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року, та не може його покласти в основу висновку щодо винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки такий повністю спростовано трьома наступними експертизами, призначеними в ході судового розгляду.

Щодо заперечень прокурора та сторони потерпілого ОСОБА_43 щодо неповноти висновку комісійної судової авто-технічної експертизи № 23-1018 від 03.07.2023 року, на якій вони наголошували в ході судового розгляду та яка стала підставою клопотання про призначення повторних авто технічних експертиз, у задоволенні яких, судом було відмовлено, суд зазначає наступне:

для повноти та об`єктивності розгляду справи з метою встановлення усіх обставин у даному кримінальному провадженні судом, задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_12 про проведення слідчого експеримента у даному кримінальному провадженні за участі усіх сторін кримінального провадження з метою встановлення відстані, на якій знаходився автомобіль марки Мерседес Бенс (його передня частина) до лінії (траєкторії) руху автомобіля Фольксваген Гольф в момент покидання останнім смуги руху автомобіля Мерседес Бенс та на якій відстані знаходився автомобіль Мерседес Бенс (передня його частина) до лінії (траєкторії) руху автомобіля Фольксваген Гольф в момент виникнення небезпеки для нього у вигляді виїзду на смугу його руху автомобіля Фольксваген Гольф.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 24.05.2022 року, проведеного виключно за участі ОСОБА_11 , на запитання слідчого останній повідомив: «на якій відстані знаходився автомобіль марки «Мерседес-Бенс» (його передня частина) до лінії (траєкторії руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф», повідомив цю відстань і проведеними замірами було встановлено, що в момент виїзду автомобіля «Фольксваген Гольф» на смугу руху автомобіля «Мерседес-Бенс» (його передня частина) до лінії (траєкторії руху автомобіля марки «Фольксваген Гольф» знаходилась на відстані 34,5 м., а в момент покидання автомобілем марки «Фольксваген Гольф» смуги руху автомобіля «Мерседес Бенс», проведеними замірами було встановлено, що «Мерседес-Бенс» (його передня частина) до лінії (траєкторії) руху автомобіля «Фольксваген Гольф» в момент покидання останнім смуги автомобіля «Мерседес-Бенс» знаходилась на відстані. 3.8.м.

З метою перевірки обставин, з врахуванням слідчого експеримента від 24.05.2022 року та 01.08.2022 року, судом винесено ухвалу про призначення експертизи на виконання якої Одеським НДІ надано висновок комісійної судової авто-технічної експертизи № 23-1018 від 03.07.2023 року, результати якої зазначено вище.

Не погоджуючись із висновками даної експертизи представником потерпілого ОСОБА_11 та прокурором заявлені клопотання про призначення ще однієї судової автотехнічної експертизи, покликаючись на те, що експерти при проведенні даної експертизи і при їх безпосередньому допиті в судовому засіданні фактично ухилилися, на їх думку, від надання відповідей на запитання № 6 та 7, які ставились на вирішення цієї експертизи зазначивши, що відповіді на ці запитання позбавлені технічного сенсу.

Запитання 6 та 7, які були поставлені на вирішення експертизи: № 6 - чи відбулось би зіткнення автомобілів Фольксваген Гольф, якщо б з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем Фольксваген Гольф, ОСОБА_11 не застосував би екстрене гальмування, враховуючи, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем Фольксваген Гольф, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2022 року з водієм ОСОБА_11 , знаходився на віддалі 34,5 м від траєкторії його переміщення? № 7 з врахуванням того, що в момент початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем Фольксваген Гольф, автомобіль Мерседес Бенс 200, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.05.2022 року із водієм ОСОБА_11 , знаходився на віддалі 34,5 м. від траєкторії його переміщення?.

На ці запитання експертами надано відповідь - що вирішення даних питань позбавлене технічного сенсу з причин, вказаних в дослідницькій частині.

Згідно дослідницької частини висновку комісійної судової авто-технічної експертизи № 23-1018 від 03.07.2023 року зазначено, що виходячи з формулювань цих питань, вони передбачають, що момент виникнення небезпеки для водія автомобіля «Мерседес Бенс» відповідає моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобіля «Фольксваген» (що в свою чергу, відповідає взаємному віддаленню автомобілів 34.5 м., визначеному в рамках слідчого експерименту від 24.05.2022 року), з якого водій автомобіля «Мерседес Бенс» повинен належним чином реагувати застосовуючи екстрене гальмування. Однак, як встановлено вище, поведінка водія автомобіля «Мерседес Бенс» була складена ще до початку маневрування автомобіля «Фольксваген Гольф», і міри по екстреному гальмуванні були прийняті ним раніше цього моменту, що вказує на те, що водій маневруючого автомобіля «Фольксваген Гольф 6» своїми діями додатково вже ніяк не впливав на поведінку водія автомобіля «Мерседес Бенс» у фактичних умовах події. Проведення експертної оцінки дій водіїв, можливе виключно в рамках фактичних умов настання події, але аж ніяк не до умов, які мають можливий теоретичний характер. На підставі цього слід вказати, що вирішення питань щодо наявності або відсутності у водія автомобіля «Мерседес Бенс» технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Фольксваген Гольф 6» або застосування екстреного гальмування, або не застосувавши його з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобіля «Фольксваген Гольф 6» (відповідно до взаємного віддалення автомобілів 34.5м) позбавлено технічного змісту.

Маневр ліворуч зустрічного автомобіля Фольксваген Гольф для водія автомобіля «Мерседес Бенс» не був тою первинною обставиною яка поклала початок його фактичним діям в умовах події застосування екстреного гальмування. Тим більш, при аналізі відеозапису події встановлено, що на автомобілі «Мерседес Бенс» в кінцевій фазі гальмування передні керовані колеса повернуті ліворуч, а вже далі після закінчення стадії гальмування (з залишенням слідів) в процесі його раптового зміщення вліво на зустрічну смугу, по якій рухався вантажний автомобіль «ЗІЛ 130», водій швидко вивертає колеса вправо в прямолінійне положення, при якому і рухається до місця зіткнення. Отже виїзд автомобіля «Мерседес Бенс» на зустрічну смугу був обумовлений саме цілеспрямованими діями водія по маневруванню в процесі його екстреного гальмування. Цілком очевидним, що належним виконанням водієм автомобіля «Мерседес Бенс» вимог пунктів 2.3 б) та 12.1 ПДР, які детально описані вище, цей водій обравши належні й відповідні прийоми керування мав технічну можливість, зберігаючи контроль за рухом автомобіля в межах своєї смуги та не допустивши його виїзд на зустрічну смугу, запобігти зіткненню з вантажним автомобілем «ЗІЛ 130».

Враховуючи наведене, експертами у дослідницькій частині висновку комісійної судової авто-технічної експертизи № 23-1018 від 03.07.2023 року вичерпно роз`яснено, що вирішення питання щодо наявності або відсутності у водія автомобіля Мерседес Бенс технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Фольксваген Гольф або застосування екстреного гальмування, або не застосувавши його з моменту початку виконання маневру повороту ліворуч автомобіля Фольксваген Гольф (відповідно до взаємного віддалення автомобілів 34.5м) позбавлено технічного змісту, оскільки поведінка водія автомобіля Мерседес Бенс була складена ще до початку маневрування автомобіля Фольксваген Гольф, і міри по екстреному гальмуванні були прийняті ним раніше цього моменту, що вказує на те, що водій маневруючого автомобіля Фольксваген Гольф своїми діями додатково вже ніяк не впливав на поведінку водія автомобіля Мерседес Бенс у фактичних умовах події. У судовому засіданні експертами підтверджено наданий висновок, оскільки експертиза проведена на підставі всіх матеріалів справи, враховуючи попередні експертизи.

Суд вважає, що покликання прокурора про призначення експертизи у зв`язку з відмовою експертів надавати відповідь з приводу цих питань, як він зазначає «самоусунулися від надання відповідей» не відповідає дійсності, оскільки останні роз`яснили в дослідницькій частині свого висновку та в судовому засіданні надали обґрунтування свого рішення в частині визначення відповідей на ці питання, а саме те що відповідь на ці питання позбавлені технічного сенсу.

Всі подальші клопотання про призначення експертизи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_11 про призначення експертизи мотивовані ненаданням експертами відповіді на ці запитання та зводяться до незгоди з висновками вказаної експертизи.

Разом з тим, суд при прийнятті рішення, звертає увагу на те, що матеріалами справи встановлено, що ДТП відбулася в межах населеного пункту с. Зубра, Пустомитівського району, Львівської області. Згідно п. 12.4. Правил дорожнього руху, в редакції чинні станом на день ДТП, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.

Зіткнення між автомобілем «Mercedes-Benz E200», яким керував ОСОБА_11 та автомобілем «Volkswagen Golf 6», під керуванням ОСОБА_4 не відбулося.

Однією з обставин, яка підлягає з`ясуванню у даній справі є встановлення дійсної віддалі на якій перебував автомобіль «Mercedes-Benz E200», під керуванням ОСОБА_11 до місця умовного перетину траєкторії руху із автомобілем «Volkswagen Golf 6», під керуванням ОСОБА_4 , в момент, коли останній здійснюючи маневр повороту ліворуч, перетнув дорожню розмітку та виїхав на смугу руху по якій в цей час рухався автомобіля «Mercedes-Benz E200».

Разом з тим, під час допиту потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні, останній повідомив, що з моменту виникнення для нього небезпеки у вигляді автомобіля «Volkswagen Golf 6», який рухаючись назустріч розпочав здійснювати маневр повороту ліворуч в напрямку ресторану «Рафаель», виїхавши на смугу його руху, застосував екстрене гальмування з метою уникнення зіткнення. Реагування водія ОСОБА_11 на дорожню обстановку в момент виникнення небезпеки об`єктивно підтверджується доказами, які дослідженні в судовому засіданні, серед яких зокрема, протокол огляду місця події та схема до нього, відеозапис з реєстратора та покази потерпілого, свідків. Отже, з моменту виникнення небезпеки, водій ОСОБА_11 застосував екстрене гальмування, що в даній дорожній обстановці, слід сприймати, як реагування на небезпеку. Комісією експертів Київського науково дослідного інституту судових експертиз у висновку зазначено, що із врахуванням понять трактованих у п. 1.10. Правил дорожнього руху: «небезпека для руху» та «перешкода для руху», з урахуванням руху автомобіля «Volkswagen Golf 6» по проїзний частині з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля «Mercedes-Benz E200», дану ситуацію слід позиціонувати, як небезпеку для руху, яка виникла для водія ОСОБА_11 , при якій єдиним доцільним та передбаченим вимогам Правил дорожнього руху була необхідність застосувати зниження режиму швидкості автомобіля «Mercedes-Benz E200», аж до повної зупинки. Маневрування як засіб направлений на уникнення зіткнення в даному випадку вимогами Правил дорожнього руху не перебачено.

В подальшому експертами проведений розрахунок зупинного шляху автомобіля «Mercedes-Benz E200» в даній дорожній ситуації, з урахуванням усіх випливаючих факторів (рух на підйом, ситуаційну реакцію водія ОСОБА_11 в обставинах даної події, нормативний час запізнення спрацювання гальмівного приводу).

Висновком Київського науково дослідного інституту судових експертиз вказано швидкість руху автомобіля Мерседес Бенс під керуванням ОСОБА_11 , та вказано величину біля 82…87 км/год, а у відповідності до висновку Дніпровського науково дослідного інституту судових експертиз 85…87 км/год. Прокурором та представником потерпілого ОСОБА_11 жодним чином не наведено заперечень щодо швидкості руху автомобіля «Mercedes-Benz E200», встановленої даними експертизами.

Так, при швидкості автомобіля «Mercedes-Benz E200» 82…87 км/год, зупинний шлях становить 63…72 м., а при максимально допустимій в населеному пункті, станом на день ДТП, 60 км/год, зупинний шлях становитиме 40…41 м.

Отже, в ході судового розгляду, однією обставин, яка підлягала з`ясуванню є питання: «Чи мав можливість водій автомобіля «Mercedes-Benz E200», ОСОБА_11 уникнути зіткнення шляхом застосування гальмування з моменту виникнення для нього небезпеки у вигляді автомобіля «Volkswagen Golf 6» в момент, коли той розпочав виїзд на смугу його руху (перетнув дорожню розмітку 1.7. що поділяє протилежні напрямки руху на перехресті), здійснюючи маневр повороту ліворуч при швидкості 82…87 км/год, а також при швидкості яка була на той час максимально допустимою в населеному пункті 60 км/год.

При дослідженні доказів наданих органом досудового розслідування судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження відсутня будь - яка зафіксована слідова інформація, яка б свідчила про чітку траєкторію руху автомобіля «Volkswagen Golf 6» в момент здійснення ним маневру повороту ліворуч, тому повноцінно оцінити місце перетину автомобіля «Mercedes-Benz E200» з автомобілем «Volkswagen Golf 6», експертним шляхом не видається можливим.

За таких обставин, експертами взято до уваги відображені на проїжджій частині дороги сліди гальмування автомобіля «Mercedes-Benz E200» у сукупності з поясненнями потерпілого ОСОБА_11 щодо застосування ним екстреного гальмування, як способу направленого на уникнення зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf 6» в момент коли останній розпочав здійснювати виїзд на його смугу руху. Такі дії ОСОБА_11 експертами розцінюються, як виникнення небезпеки, на яку реагував водій автомобіля «Mercedes-Benz E200».

Для проведення відповідних розрахунків щодо віддалі на якій знаходився автомобіль «Mercedes-Benz E200» до краю проїжджої частини дороги, яка веде до ресторану «Рафаель», оскільки як зазначалося вище, в матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про траєкторію руху автомобіля «Volkswagen Golf 6», експертами взято до уваги початок сліду гальмування правого колеса, який знаходиться на віддалі 26,9 м до краю проїжджої частини дороги на яку здійснював поворот автомобіль «Volkswagen Golf 6». Тобто, наявність слідів гальмування надала можливість експертам, визначити мінімальну віддаль, на якій перебував автомобіль «Mercedes-Benz E200» в момент виникнення для нього небезпеки, до краю проїжджої частини дороги. Зазначені розрахунки проведені наступним чином: експертами розраховано мінімальну віддаль, яку необхідно подолати автомобілю «Mercedes-Benz E200» до приведення системи гальмування в активну фазу, тобто до початку відображеного на схемі пригоди сліду гальмування, водій ОСОБА_11 подолав віддаль близько 21…22м.; віддаль від початку сліду гальмування до краю проїжджої частини дороги, на яку повертав ОСОБА_4 становить 26,9м., що в сукупності складає 47,9…48,9м.

Отже, наведеними вище розрахунками експертним шляхом визначено мінімальну віддаль на якій перебував автомобіль «Mercedes-Benz E200» під керуванням ОСОБА_11 в момент виникнення для нього небезпеки у вигляді автомобіля «Volkswagen Golf 6», яким керував ОСОБА_4 , тобто в момент виїзду на смугу руху автомобіля «Mercedes-Benz E200», перетинаючи дорожню розмітку 1.7., яка поділяє зустрічні потоки транспорту в зоні перехрестя. В метричних даних мінімальна віддаль, яку повинен подолати автомобіль «Mercedes-Benz E200» до початку сліду гальмування відображеного на схемі пригоди з урахуванням швидкості встановленої експертним шляхом становить 21…22м. Віддаль від початку сліду гальмування до краю проїжджої частини дороги на яку здійснював рух водій ОСОБА_4 становить 26,9м, що в сукупності складає віддаль не менше 47,9…48,9 м. Надалі експертами проведено порівняльний аналіз мінімальної віддалі на якій знаходився автомобіль «Mercedes-Benz E200» в момент сприйняття водієм ОСОБА_11 дорожньої обстановки, як такої що потребує дій спрямованих на уникнення зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf 6», кваліфікованих як момент виникнення небезпеки 47,9…48,9м з зупинним шляхом, який при умові його руху 82…87 км/год, становить 63…72м. З наведеного випливає, що водій ОСОБА_11 не мав технічної можливості уникнути ДТП, однак, дотримуючись максимального швидкісного режиму на даній ділянці дороги у 60 км/год, водій ОСОБА_11 мав можливість зупинитися в межах 40…41 м.

Отже, водій автомобіля «Mercedes-Benz E200» ОСОБА_11 за умови його руху з допустимою на даній ділянці дороги швидкістю (60 км/год) мав технічну можливість зупинитися та уникнути зіткнення із автомобілем «Volkswagen Golf 6» застосувавши екстрене гальмування.

Також, за умови дотримання водієм автомобіля «Mercedes-Benz E200» швидкісного режиму, в даній дорожній ситуації траєкторії руху з автомобілем «Volkswagen Golf 6» не пересікалися б взагалі, а крім цього у водія ОСОБА_11 не виникла б необхідність застосовувати гальмування, оскільки саме дотримання швидкості руху автомобілем «Mercedes-Benz E200», була достатньою та необхідною умовою безпечного та безперешкодного роз`їзду автомобілів на даному перехресті. Практично аналогічні висновки містяться у висновку Дніпровського науково дослідного інституту судових експертиз. При цьому швидкість визначена комісією експертів становить близько 85…87 км/год, а мінімальна віддаль на якій перебував автомобіль «Mercedes-Benz E200» до ближньої межі проїзної частини дороги, яка перетинає дорогу «Київ-Чоп», в момент, коли водієм ОСОБА_11 при визначеній швидкості могли бути вжиті заходи на гальмування, становила 48,7…49,3м.

З урахуванням наведеного, покликання прокурора та сторони потерпілого ОСОБА_11 з цього приводу судом відхиляються.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 2 Кримінального кодексу України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Предмет доказування в конкретному кримінальному провадженні, тобто сукупність передбачених кримінальним процесуальним законом обставин, встановлення яких необхідно для вирішення кримінального провадження, залежить від того, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення обвинувачується особа, оскільки кримінальні правопорушення різняться за об`єктом, об`єктивною та суб`єктивною сторонами, суб`єктом. Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

Відповідно до положень ст. 92 КПК України, у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стаття 84 КПК України визначає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно статей 85 та 86 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Суд дотримався норм, визначених статтями 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

У ч.2 ст. 8 КПК України визначено що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у ч.5 ст.9 КПК України наголошено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (справи «Шенк проти Швейцарії», заява№ 10862/84, рішення від 12 липня 1988 року, § 45, 46; «Морейра Ферейра проти Португалії» (№ 2) [ВП], заява № 19867/12, рішення від 11 липня 2017 року;«Хеглас проти Республіки Чехія», заява № 5935/02, рішення від 01 березня 2007 року, § 84).

Національне судове провадження, коли йдеться про порушення захищеного Конвенцією права (з огляду на характер цього порушення), ЄСПЛ розглядає з позицій дотримання справедливого судового розгляду, що вирізняється не стільки прийнятністю певних доказів за національним правом, скільки тим, чи є провадження, включно із способом збирання доказів, справедливим у цілому («Хан проти Сполученого Королівства», заява № 35394/97, рішення від 12 травня 2000 року, § 34; «P.G. і J.H. проти Сполученого Королівства», заява № 44787/98, рішення від 25 вересня 2001 року, § 76; «Аллан проти Сполученого Королівства», заява № 48539/99, рішення від 05 листопада 2002 року, § 42).

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у справі №688/788/15-к від 04 липня 2018 року, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Суд зазначає, що він обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суд при розгляді кримінальних проваджень не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

У відповідності до вимог ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд, поряд з іншим, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Тобто, сторона обвинувачення, поряд з іншими питаннями, повинна довести перед судом належними та допустимими доказами той факт, що мало місце діяння, зазначене у обвинуваченні, що таке діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1ст. 284 цього Кодексу.

Верховний Суд України у постанові від 21 січня 2016 року у справі № 5-249кс15 наголосив на тому, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису та відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2017 року у справі № 5-465кс15(16).

Підтримала зазначену правову позицію й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 грудня 2018 року у справі № 301/2178/13-к.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду дотримується усталеної практики щодо зазначеної позиції, зокрема у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 431/394/17, від 1 листопада 2018 року у справі № 415/4648/16-к, від 8 листопада 2018 року у

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки вони як самі по собі, так і в сукупності - прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті та свідчили б про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», є недопустимим обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 (п. 18,19), при розгляді кримінальних справ має суворо додержуватись закріплений у ч.1 ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості. Згідно з ч.3 зазначеної статті, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, судом ухвалюється виправдувальний вирок.

На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Суд, приймаючи рішення у справі, критично оцінює доводи прокурора наведені у виступі в дебатах щодо проведення в ході судового розгляду експертиз з істотним порушенням, і що такі є неповними та недостовірними, через відсутність при проведенні таких у вихідних даних ключового елементу, а саме відстані на якій перебував керований водієм ОСОБА_11 автомобіль до траєкторії руху переміщення автомобіля під керуванням ОСОБА_4 в момент початку виконання маневру повороту ліворуч, а також його клопотання визнати вказані висновки недопустимими, неповними та необґрунтованими і не враховувати при постановленні вироку.

Щодо спростування доводів прокурора суд зазначає, що висновок № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року, висновок № 995/996-20 від 17.04.2020, № 23-1018 від 03.07.2023 року надані за результатами проведення екпертиз, призначених судом, такі експертизи проведені відповідно до вимог КПК України, та не містять ознак, які б свідчили про наявність підстав вважати їх недопустимими в розмінні ст. 86,89 КПК України.

Висновок експерта може стати доказом в кримінальному провадженні тільки за умов що він: а) містить фактичні дані, тобто такі, що є беззаперечні та не викликають сумніву (проте будь-який висновок експерта можна та потрібно піддавати сумніву), б) отриманий з дотриманням встановленого порядку, в) має значення для кримінального провадження та належить до обставин, що підлягають доказуванню (ст. 91 КПК), а також він: не ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими (ч. 5 ст. 101 КПК), отриманий з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (ст. 87 КПК). При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Враховуючи детальні роз`яснення експертів, які роз`яснили свої висновки у судовому засіданні, виходячи з наведених вище висновків щодо застосування правил статті 87 КПК, суд зазначає, що проведення експертиз, не порушило конституційних прав обвинуваченого, тому за відсутності обґрунтованого посилання у даному випадку на статтю 87 КПК України для визнання даних висновків експертів недопустимими, доводи сторони захисту є непереконливими та необґрунтованими.

А відтак зазначене клопотання щодо їх недопустимості є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

З огляду на вищенаведене, суд не може покласти в основу рішення про визнання винуватості висновок комісійної судової авто технічної експертизи № 5661 від 27.11.2017 року, як просить прокурор, оскільки висновки такої експертизи спростовані вищенаведеними висновками, які проведені в ході судового розгляду кримінального провадження, в тому числі і за його клопотанням.

Суд звертає увагу, що в ході судового розгляду судом призначено експертизи, та залучено експертів для вирішення питань, які потребують спеціальних знань. За результатами проведених експертиз, експерти у кожній експертизі надавали висновок щодо наявності чи відсутності в діях учасників ДТП порушень правил дорожнього руху, та надавали висновки щодо обставин, які містять причинно наслідковий зв`язок з діями учасників ДТП. Експертизи проводились по наявних матеріалах справи, жоден доказ у справі судом не визнавався недопустимим або неналежним, експерти експертним шляхом встановлювали наявність порушень чи їх відсутність.

Натомість прокурор, заперечуючи остаточні висновки трьох вищезазначених експертиз, просить суд взяти за основу окремі вихідні дані, які як встановлено допитом експертів є окремі складові, які беруться до уваги експертами при проведенні експертизи, ігноруючи резюмуючий (остаточний) висновок у експертизі, який здійснений з врахуванням всіх необхідних для цього елементів.

Також, доводи прокурора в частині того, що експерти при проведенні останньої експертизи не надали відповіді на запитання 6, 7, що як ним не одноразово наголошувались в судовому засіданні та у клопотання про проведення двох експертиз на предмет вирішення цих питань, в задоволенні яких судом відмовлено, суд вкотре зазначає, що в дослідницькій частині експертизи зазначено мотиви по яких експерти прийшли до висновку про відсутність технічного сенсу відповіді на ці запитання.

Разом з тим, оцінюючи обставини про які зазначив представник потерпілого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 у промові в дебатах, які долучені до матеріалів справи, суд зазначає, що такі зводяться до незгоди з висновками судових експертиз, які встановлюють у діях ОСОБА_4 відсутність порушень правил дорожнього руху та відсутність причино-наслідкового зв`язку з подією ДТП. Разом з тим, незважаючи на те, що судове провадження здійснюється в межах пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, останній покликається на відсутність в діях ОСОБА_11 будь-яких порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, які б знаходились у причинно-наслідковому зв`язку із настанням даної дорожньої транспортної пригоди, а отже і ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Покликання у виступі в дебатах зводяться до суб`єктивного сприйняття та трактування висновків експертиз. З цього приводу суд зазначає, що вищезазначені експертизи проведені у встановленому кримінально-процесуальним законом порядку, із застосуванням відповідних методик та врахуванням всіх фактичних даних щодо механізму події ДТП, зібраних органом досудового розслідування.

Адвокатом ОСОБА_44 05.01.20221 року завлено клопотання про неналежність доказів, а саме висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи та транспортно-трасологічної експертизи № 764/19-52/21/21732/19-52 від 12.08.2019 року та висновку експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи; 995/996-20 від 17.04.2020 року через необ`єктивність досліджень, які містяться у них. Разом з тим покликається на те, що результати вказаних експертиз є не однозначними та експертизи проведені в порушення вимог Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5, що свідчить про їх грубі недоліки, неповноту та необґрунтованість, та такі, що об`єктивно не обґрунтовують причину настання ДТП, а тому з тих підстав просить визнати їх неналежними.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень статті 84 Кримінального процесуального кодексу України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 28 березня 2019 року у справі №154/3213/16(провадження № 51-6359км18)).

У той час, як процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина 2 статті 84 Кримінального процесуального кодексу України).

Стаття 85 КПК України передбачає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Експертизи (висновок № 764/19-52/21732/19-52 від 12.08.2019 року, висновок № 995/996-20 від 17.04.2020 року) проведено в ході судового розгляду даного кримінального провадження та спрямовані на встановлення механізму та обставин події, причинно-наслідкового зв`язку між діями учасників та наслідками, відповідності дій учасників Правилам дорожнього руху, а також технічного стану транспортних засобів та можливості запобігти дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 10.07.2017 року в селі Зубра за участю обвинуваченого та потерпілих.

Враховуючи, відповідність експертиз вищезазначеним вимогам, які передбачені до даного виду документа, такі отримані в порядку, передбаченим КПК України, містять фактичні дані, для встановлення фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, суд приймає дані докази як належні в даному кримінальному провадженні, відтак у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_45 суд відмовляє.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження, дослідженими належними та допустимими доказами встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 при виконанні на перехресті повороту ліворуч на другорядну дорогу не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками події ДТП, яка мала місце 10.07.2017 року на автодорозі Київ-Чоп в с.Зубра Пустомитівського району Львівської області.

Викладені вище обставини вказують на безпідставність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення.

Отже, з огляду на конкретні обставини справи, суд дійшов переконливого висновку, що ОСОБА_4 не може ставитись у провину те, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, після чого виконав на зазначеному перехресті поворот ліворуч тим самим не дав дорогу автомобілю марки «Mercedes Benz Е200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який в цей час рухався по правій смузі автодороги Київ-Чоп у напрямку руху до м. Києва, такими своїми діями створив небезпеку для руху водію автомобіля марки «Mercedes Benz Е200»,

Наведені обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку вказують на те, дії обвинуваченого ОСОБА_4 не перебувають у причинно наслідковому зв`язку з настанням події ДТП, що вказує на відсутність порушення обвинуваченим п. 16.13 Правил безпеки дорожнього руху України та виключає в діях останнього склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Виходячи з закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, окрім вимоги доведення прокурором винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, вказаною нормою закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Отже, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Отже, у суду є розумний сумнів, щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу інкримінованого йому злочину.

Своєю чергою, згідно з ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню за відсутність в діяннях останнього складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення суд залишає позов без розгляду.

За таких обставин, суд залишає без розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_4 .

Судові витрати, пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 41383,00 грн. суд відносить на рахунок держави.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та виправдати за відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення.

Цивільні позови ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 500 000 (п?ятсот тисяч) 00 гривень, ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 300 000 (триста тисяч) 00 гривень, ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 300 000 (триста тисяч) 00 гривень, ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 16 830 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять) 00 грн та 300 000 (триста тисяч) 00 грн залишити без розгляду.

Судові витрати за проведення експертиз у розмірі 41 383 грн. (сорока однієї тисячі триста вісімдесят три гривні 00 копійок) віднести на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 11.07.2017 року - скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Mercedes Benz E200» р.н. НОМЕР_2 , відео реєстратор «WDR» чорного кольору; автомобіль марки «ЗИЛ 130 самоскид» р.н. НОМЕР_3 повернути власникам.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1