Пересипський районний суд міста Одеси
Справа №504/3389/25
Провадження №1-кп/523/1998/25
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2025 року м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_4 , під час розгляду у відкритому дистанційному підготовчому судовому засіданні, в приміщенні суду в режимі відеоконференції, обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000198 від 30 липня 2025 року із звинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 обвинувачують у відкритому викраденні належної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сумки, з поміщеними до неї грошовими коштами, в сумі 12000 грн та 100 доларів США, вчиненому близько 20 години 00 хвилин 30 липня 2025 року біля буд.№3, по вул. Шкільній, в с. Ілічанці, Одеського району, Одеської області.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, обґрунтоване причетністю ОСОБА_5 до вміненого злочину, його тяжкістю та суспільною небезпечністю, а також існуванням ризиків можливого переховування обвинуваченого від суду, продовження злочинної діяльності, незаконного впливу на свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З`ясувавши заперечення сторони захисту суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до несудимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку його застосування. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Обґрунтованість причетності ОСОБА_5 до вміненого йому діяння була перевірена слідчим суддею при первинному застосуванні запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи прокурора про наявність доказів в обґрунтування існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у взаємозв`язку із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків в межах даного кримінального провадження, суд з цим погоджується, виходячи з наступного.

Вмінене обвинуваченому діяння характеризується підвищеною суспільної небезпекою, а також суворою мірами покарання, яке може бути призначено у разі визнання винуватим, що обвинувачений цілком усвідомлює. В справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, у справі «W проти Швейцарії» ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення обвинуваченим території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Вищезазначене, на думу слідчого судді, обґрунтовує продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, обвинувачений не має жодних легальних джерел для належного матеріального існування, інкриміноване йому діяння вчинено з корисливих мотивів, а відтак необхідно визнати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик продовження злочинної діяльності.

До теперішнього часу виключається і те, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, надасть йому можливість здійснювати неправомірний вплив на свідків для надання показань, які б також допомогли обвинуваченому уникнути відповідальності за вчинене.

Необхідно також виходити і із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином продовжує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків в даному кримінальному провадженні.

Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин вміненого тому злочину, суд вважає за необхідне залишити без змін раніше визначений судом розмір застави у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, для осіб, обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, із продовженням строку дії раніше покладених процесуальних обов`язків.

В питанні спливу часу тримання під вартою обвинуваченого на момент судового розгляду чинного клопотання, суд враховує процесуальну поведінку захисника, спрямовану на фактичне затягування судового засідання.

Керуючись ст.ст.176-178,183,369-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и л в:

Клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - до 17 січня 2026 року включно.

Залишити без змін визначений ухвалою Доброславського районного суду Одеської області від 23 вересня 2025 року розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України - у розмірі 80 (восьмидесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу на рахунок: Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, Код ЄДРПОУ отримувача: 26302945; р/р UA0005435; банк: Державна казначейська служба України; МФО 820172, після чого обвинувачений звільняється з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі Одеського району, Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші можливо наявні документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України на строк до 20 січня 2026 року включно.

В разі внесення застави виконання ухвали покласти на начальника територіального органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Роз`яснити обвинуваченому або заставодавцю наслідки невиконання обов`язків, передбачених частинами 8, 10, 11 ст.182 КПК України, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана впродовж п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії.

Головуючий ОСОБА_1