Справа № 635/1392/25
Провадження № 1-кп/635/473/2026
УХВАЛА

08 січня 2026 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001019 від 23.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИИВ:

в судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, підтверджується тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 , є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, у випадку визнання останнього винним за фактом умисного вбивства, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проживав за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України за адресою: АДРЕСА_1 , яке безпосередньо перебуває на лінії бойового розмежування, а попереднє постійне його місце проживання (місце реєстрації) знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , це у своїй сукупності свідчить про можливість зміни ним місця проживання, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може переховуватися від суду на території України та за ї межами, чим унеможливлює досягнення завдань кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на заявника, свідків, понятих, благаючі, умовляючи або погрожуючи їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин. При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1,2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 , через тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від суду, в тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим вчинити інший злочин, передбачений ст. 408 КК України, - дезертирство, а також самовільно залишити військову частину або місце служби, тобто вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України. Окрім того, ОСОБА_6 неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, тому існує обґрунтований ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення під час перебування на свободі. В свою чергу, це створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля, а в очах суспільства уяву про неспроможність правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

В судовому засіданні прокурор підтирав свої вимоги з підстав, неведених у клопотанні.

Представником потерпілого клопотання прокурора підтримано.

Обвинувачений та захисник не надали суду заперечень проти продовження строку тримання під вартою.

Вислухавши доводи учасників судового розгляду та перевіривши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мерефа Харківського району Харківської області, українець, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, який проходить службу на посаді стрільця 1 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області 30.11.2007 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки; вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 17.11.2009 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений 03 жовтня 2012 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 10 місяців 5 днів; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 06.03.2013 за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 місяць, звільнений за відбуттям строку покарання 30.11.2015; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 16.03.2016 за ч. 1 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений за відбуттям строку покарання 13.12.2018; вироком Харківського районного суду Харківської області від 20.11.2019 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільнений за відбуттям покарання 29.09.2023; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2023 за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений 22 серпня 2024 року умовно-достроково для відбування покарання для проходження військової служби за контрактом на невідбутий строк покарання 4 роки 2 місяців 1 дня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , без фактичного місця проживання.

Суд враховує фактичні обставини пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого ОСОБА_6 обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч 1 ст. 115 КК України, за що передбачено можливість призначення покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, а також тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за що передбачена можливість призначення покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, події яких відбувались в період умовно-дострокового звільнення обвинуваченого з місць позбавлення волі для проходження військової служби за контрактом, в наслідок кримінального правопорушення загинула людина, до якої застосована вогнепальна зброя, а обвинувачений перебував на військовій службі. Суд враховує і дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має постійного місця проживання. Зазначені обставини свідчать про те, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ст. 177 КПК України та неможливість запобігання існуючим ризика шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому суд задовольняє подане клопотання.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, а саме до 08 березня 2026 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом 5 днів з моменту її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1