УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2025, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 17.09.2025 у справі № 761/25341/25, на майно, вилучене 14.06.2025 в ході обшуку за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 32-В, а саме на автомобіль (мікроавтобус) марки Мерседес Бенц, д.н.з. НОМЕР_1 .

В обґрунтування клопотання вказано, що ОСОБА_5 із вказаним рішенням суду та клопотанням прокурора про арешт майна не погоджується, оскільки вони не відповідають завданню арешту, визначеного ч. 1 ст. 170, 171 КПК України, а також завданню кримінального провадження, встановленого ст. 2 КПК України.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засідання просив відмовити у задоволенні клопотанні оскільки арешт було накладено обґрунтовано, досудове розслідування триває, вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим арешт було накладено обґрунтовано та його необхідність не відпала.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника власника майна та прокурора, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.06.2025 у справі № 761/25341/25 в рамках кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2024 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на автомобіль Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 .

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 17.09.2025 вказану ухвалу скасовано та постановлено нову, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000019 від 04.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 201-3 КК України, задоволено та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 14.06.2025 за результатами проведення обшуку, а саме на легковий автомобіль Mercedes-Benz V250 VIN НОМЕР_2 з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 .

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду вказала, що із клопотання прокурора про арешт майна вбачається посилання на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність зазначеного автомобіля ознакам речового доказу, визначеного ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що співучасниками даного кримінального правопорушення використовувався вказаний автомобіль для перевезення ввезених поза митним контролем товарів до місць їх зберігання та подальшого збуту, що підтверджується даними протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, відтак, він відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження, з огляду на що, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про доведеність відповідно до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України існування правових підстав для накладення арешту на вищевказане майно, з метою забезпечення його збереження як речового доказу, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене, знищене або пошкоджене.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя звертає увагу, що розгляд клопотання про скасування арешту майна не є формою перегляду законності та обґрунтованості ухвали про його накладення.

Механізм скасування арешту передбачає перевірку нових доводів, обставин чи доказів, які стали відомі чи з`явилися після накладення арешту та можуть поставити під сумнів висновки суду щодо необхідності застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження. Водночас такі нові обставини мають бути належним чином підтверджені та поставити під сумнів обґрунтованість висновків суду, викладених в ухвалі про накладення арешту.

Натомість, у поданому адвокатом ОСОБА_3 клопотанні не наведено жодних доводів чи фактів, які б свідчили про зміну обставин кримінального провадження або могли б вплинути на попередні висновки слідчого судді, а тільки викладені твердження, які на його думку свідчать про незаконність рішення суду про накладення арешту на майно ОСОБА_5 .

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі суду, що дає слідчому судді підстави дійти до висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала та арешт накладено обґрунтовано.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання внаслідок відсутності підстав, визначених статтею 174 КПК України для скасування арешту майна, про які зазначає представник власника майна.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000019 від 04.09.2025 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1