Справа №345/3201/25
Провадження № 1-кп/345/259/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000455 від 16.08.2023 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого 26.09.2022 Калуським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Калуша Івано-Франківської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_3 , жительки АДРЕСА_4 , громадянки України, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимої, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України,

та клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ :

24.06.2025 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. ч. 2, 3 ст. 311, ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді від 30.05.2025 у справі № 344/9481/25 ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши у період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду до 01 липня 2025 року (в межах строку досудового розслідування).

Покладено на ОСОБА_8 на строк до 01 липня 2025 року обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також, під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді від 29.05.2025 у справі № 344/9437/25 ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 01.07.2025 р.

Також, під час досудового розслідування, ухвалою слідчого судді від 29.05.2025 у справі № 344/9436/25 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 01.07.2025 р.

Ухвалою суду від 25.06.2025 вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю учасників судового провадження.

Ухвалою суду від 25.06.2025 у вказаному кримінальному провадженні завершено підготовку до судового розгляду та призначено справу до розгляду. Також цією ухвалою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) календарних днів до 28 серпня 2025 року включно, а ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши у період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 та покладено на ОСОБА_8 на строк до 28 серпня 2025 року обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до прокурора та суду; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалою суду від 21.08.2025 у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) календарних днів до 19 жовтня 2025 року включно, а ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши у період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 та покладено на ОСОБА_8 на строк до 19 жовтня 2025 року обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до прокурора та суду; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Від прокурора поступили клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_8 , так як розпочате кримінальне провадження не розглянуто, ризики встановлені судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Через канцелярію суду від захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7 поступило заперечення на клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, - з визначенням розміру застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні підтримала подані нею клопотання та просила суд їх задоволити.

Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 , з приводу продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно його підзахисного заперечила, просила застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави. Також захисник наголосила на погіршенні стану здоров`я ОСОБА_4 , який потребує термінового хірургічного втручання. Крім того, ОСОБА_5 зазначила, що її підзахисний має намір після операції добровільно вступити до лав Збройних Сил України для проходження військової служби та захисту держави. Це свідчить про його патріотичну налаштованість, відповідальність та готовність понести покарання у разі визнання його вини. У зв`язку з викладеним, захисник просила суд не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або ж визначити для підзахисного заставу у розумному розмірі, яка забезпечить належну процесуальну поведінку.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 заперечив проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо його підзахисного. Він звернув увагу суду на відсутність належних та достатніх підстав для утримання особи під вартою, зокрема, на відсутність доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Жоден з таких ризиків, як-то можливість переховування від слідства, тиск на свідків або інші форми перешкоджання кримінальному провадженню, не підтверджується матеріалами справи. Крім того, підзахисний готовий внести грошову заставу у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, що забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків. Також ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_6 є військовозобов`язаним та виявляє готовність реалізувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Батьківщини. Умови воєнного стану та потреба у мобілізаційних ресурсах ставлять перед державою завдання ефективного залучення працездатних осіб до оборони країни. Подальше тримання ОСОБА_6 під вартою фактично позбавляє державу можливості отримати у його особі мотивованого та фізично здатного військовослужбовця. На думку захисника, перебування під вартою в умовах, коли особа може принести суспільну користь через участь у обороні держави, є необґрунтованим і невиправданим. Водночас обрання більш м`якого запобіжного заходу або застосування застави дозволить досягти процесуальної мети без невиправданого обмеження особистої свободи. У зв`язку з викладеним, захисник просив суд не продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а застосувати альтернативний, більш м`який захід, не пов`язаний з позбавленням волі, або ж визначити заставу у передбаченому законом розмірі.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтримали думку своїх захисників.

ОСОБА_8 не заперечила проти продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявлених клопотань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був обраний та продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, а ОСОБА_8 обраний та продовжений запобіжний захід у виді вигляді домашнього арешту. Востаннє, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області 21.08.2025.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд кримінального провадження на даний час триває, а строк дії обраного запобіжного заходу закінчується, то за клопотанням прокурора на розсуд сторін кримінального провадження винесено питання доцільності продовження заходу у виді тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою, а ОСОБА_8 - домашнього арешту.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»). Крім цього, судом взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.08.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 19 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, а також може вичини інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінується, зокрема, за ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжким злочином та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, суд уважає за доцільне на цьому етапі судового розгляду визначити розмір застави, який відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, його тяжкість, майновий і сімейний стан обвинуваченого та вказаний вище ризик.

Суд визначає розмір застави у межах сто п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн. (3028 х 150).

Саме такий розмір застави, на думку суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у цій ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Також, суд вважає необхідним, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.08.2025 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 19 жовтня 2025 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

Таким чином, суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також ступінь суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано та продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження, а також може вичини інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінується, зокрема, за ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України є особливо тяжким злочином та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

А тому, враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не змінилися та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання, а тому є виправданим продовження застосування запобіжного заходу на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, суд уважає за доцільне на цьому етапі судового розгляду визначити розмір застави, який відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, враховуючи обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, його тяжкість, майновий і сімейний стан обвинуваченого та вказаний вище ризик.

Суд визначає розмір застави у межах сто п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200,00 грн. (3028 х 150).

Саме такий розмір застави, на думку суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у цій ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Також, суд вважає необхідним, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинуваченого відповідні обов`язки.

Крім того, обвинуваченій ОСОБА_8 ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.08.2025 продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту заборонивши у період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 та покладено на неї на строк до 19 жовтня 2025 року обов`язки: 1) прибувати за першим викликом до прокурора та суду; 2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано у виді домашнього арешту, не змінилися, суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177КПК України, продовжують існувати, а саме: обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших учасників кримінального провадження.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді домашнього арешту відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що їй інкримінується, зокрема, за ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України, як згідно зі ст. 12КК України є тяжкими злочинами, та не дає можливості перешкоджати правосуддю, ухилитися від суду.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_8 обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків вчинення обвинуваченою дій, передбачених ч. 1, 3 ст. 177 КПК України, суд вважає, що підстави, за яких було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту не змінилися та мають високу вірогідність у зв`язку із можливістю найсуворішого покарання. А тому, є виправданим продовження застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту та забороною їй у період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу прокурора або суду, терміном на 60 днів з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України на відповідний строк.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б були підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт у нічний період часу, зокрема у виді особистого зобов`язання, в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 177-179, 181, 183, 194, 291, 314-317 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000455 від 16.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України задовольнити частово.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) календарних днів до 05 грудня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_6 розмір застави сто п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 454 200,00 гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 на строк до 05 грудня 2025 року включно обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000455 від 16.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) календарних днів до 05 грудня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави сто п`ятдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 454 200,00 гривень, після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 05 грудня 2025 року включно обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до прокурора чи суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів Державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора чи суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12» Міністерства юстиції України.

Клопотання прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000455 від 16.08.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 317, ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши у період із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_4 , без дозволу прокурора або суду - до 05 грудня 2025 року включно.

Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк до 05 грудня 2025 року включно обов`язки:

1)прибувати за першим викликом до прокурора та суду;

2)повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та відповідному органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали вручити обвинуваченим і прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено о 14:00 год. 09.10.2025.

Головуючий: