Справа №345/539/25
Провадження № 1-кп/345/163/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000213 від 03.07.2024, про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :

07.02.2025 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою суду від 21.03.2025 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

10.11.2025 ОСОБА_5 подано заяву про скасування арешту майна, а саме арешту автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель S-500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, VIN- НОМЕР_2 (надалі в тексті ухвали - автомобіль, транспортний засіб, авто у певних відмінках), який накладено ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.09.2024 в кримінальному провадженні за ч.3 ст.368 КК України.

22.12.2025 в судовому засіданні оголошено резолютивну частину ухвали суду за наслідками розгляду відповідного клопотання.

Своє клопотання ОСОБА_5 мотивує тим, що відповідно до приписів ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод її право власності є непорушним. Упродовж достатньо тривалого часу після накладення арешту як дружина обвинуваченого позбавлена можливості користуватися належним їй на праві спільної власності автомобілем. Вона заробленими грошовими коштами вклалася у придбання вищенаведеного автомобіля. Перебування авто ускладнює можливості добирання за необхідною медичною допомогою дружини та двох малолітніх дітей, створює труднощі в доставлянні малолітнього сина у дошкільний заклад освіти. Арештоване авто зберігається на відкритому майданчику, внаслідок чого зменшується його ринкова вартість. Звертає увагу, що автомобіль придбано у вересні 2022 року під час перебування ОСОБА_6 в шлюбі.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явилася, хоча повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду заяви. Представник заявниці ОСОБА_4 підтримала клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити, в обґрунтування клопотання лише усно зазначила, що, на її думку, арешт на автомобіль підозрюваного ОСОБА_6 під час досудового розслідування накладено слідчим суддею місцевого суду необґрунтовано, адже питання перебування цього майна у спільній сумісній власності подружжя не досліджувалося. Додатково посилається на практику Верховного Суду, зокрема постанови від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11 та від 24.10.2024 у справі № 344/2364/19.

Прокурор ОСОБА_3 категорично заперечив проти задоволення клопотання щодо скасування арешту майна пояснюючи, що у відповідному кримінальному провадженні арешт на автомобіль накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.368 КК України. Згідно з даними наявної у справі інформації (а.с. 86) зазначений у цьому клопотанні транспортний засіб належить на праві власності обвинуваченому, а будь-яких відомостей щодо спільної сумісної власності подружжя на автомобіль відсутні.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши заяву та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви з огляду на таке.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 із забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом з ключем до нього.

Як убачається з матеріалів, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (дошлюбне Казаченко) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), серія І-НМ № 251000 від 26.06.2021.

Згідно з копією інформації про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстровано на праві власності 15.09.2022 ТСЦ 2642 за ОСОБА_6 .

Також відповідно до копії посвідчення водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружині обвинуваченого у цій справі дозволено з 17.02.2018 керувати транспортними засобами, які вважаються легковими автомобілями загальною масою до 3,5 тонн і максимальною кількістю пасажирів у салоні до 8 осіб (категорія В). У шлюбі подружжя має двох малолітніх дітей: синів ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні за змістом норми містяться у ч.3 ст. 368 ЦК України.

Зазначене вище авто зареєстровано за обвинуваченим 15.09.2022 як титульним власником під час шлюбу з ОСОБА_7 , тому лише може вважатися спільним сумісним майном подружжя.

Як убачається з ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року на момент розгляду клопотання слідчого не було даних про визначення часток подружжя у праві власності на автомобіль, у зв`язку з чим слідчий суддя не мав можливості накласти арешт лише на частку, що належить у цьому майні підозрюваному ОСОБА_6 .

Крім того, режим спільної сумісної власності, на відміну від режиму спільної часткової власності, не передбачає виділ часток кожного власника в натурі, що унеможливлює ідентифікацію конкретних часток обвинуваченого та його дружини у спільному майні, через що обтяження майна підозрюваного (обвинуваченого) в цілому є єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою можливої конфіскації майна у випадку призначення такого виду покарання.

Таким чином, оскільки частки подружжя у праві спільної сумісної власності на автомобіль не визначені, суд позбавлений можливості їх визначати поза межами цивільного позовного провадження. Таким чином, ОСОБА_5 не доведено, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді, є необґрунтованим, а тому зазначений захід забезпечення кримінального провадження не підлягає скасуванню.

Отже, суд також тим, що при накладенні арешту на майно в межах кримінального провадження слідчий суддя, суд не має права вирішувати спір про право власності на майно, визначаючи частки у праві спільної сумісної власності кожного з подружжя чи здійснюючи поділ майна в натурі (аналогічна правова позиція міститься в постанові ККС ВС від 09 квітня 2020 року у справі № 676/2199/19).

Оскільки частки подружжя у праві спільної сумісної власності не визначені, суд у кримінальному провадженні позбавлений можливості визначати їх поза межами цивільного провадження.

При цьому, спори щодо приналежності майна подружжю не можуть вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт автомобіля, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 .

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Разом з тим, підстави накладення арешту, зазначені в ухвалі слідчого судді існують на даний момент, представником не доведено необґрунтованість рішення слідчого судді, й те, що у застосуванні арешту відпала потреба, враховуючи, що кримінальне провадження у даній справі ще не закінчено, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Посилання представника ОСОБА_5 на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 № 2-3392/11, судом відхиляються як нерелевантні, адже у відповідній справі вирішувалося в порядку цивільного судочинства питання про зняття арешту з майна, накладеного за правилами КПК 1960 року. У постанові ККС від 24.10.2024 у справі № 344/2364/19 питання законності накладення арешту на майно, що може належати до об`єктів спільної сумісної власності, також не вирішувалося по суті.

Суд додатково зазначає, що із аналогічною за змістом заявою про скасування арешту на автомобіль ОСОБА_6 вже зверталася в інтересах дружини обвинуваченого її представник ОСОБА_4 , проте ухвалою суду від 19.09.2025 у задоволенні цієї заяви відмовлено.

Керуючись ст. 369,372 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000213 від 03.07.2024, на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель S-500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, VIN- НОМЕР_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.12.2025.

Головуючий