ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/819/248/26 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/8552/25 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2026 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2025, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсона, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.02.2026 включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001537, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_8 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та призначити їй запобіжний захід у виді домашнього арешту, або особистого зобов`язання, або визначити розмір застави у розумному розмірі.

В обґрунтування своїх доводів указує, що ризики, зазначені прокурором не підтверджені фактичними даними. Сторона обвинувачення не надає жодних нових доказів.

Зазначає, що має соціальні зв`язки, які виключають можливість переховування, постійне місце проживання, спільну сумісну власність, перебуває у цивільному шлюбі, а також має двох неповнолітніх дітей, відсутність судимостей та 15 років здійснює професійну діяльність вдома.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не розглянув реальних альтернатив триманню під вартою. Ухвала не містить аналізу конкретної ситуації, лише загальні твердження.

Суд не навів конкретних фактів, які б підтвердили ризик переховування, впливу на свідків, знищення доказів.

Зазначає, що не було враховано інтересів дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів такого висновку.

Положеннями ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_8 не завершений, а тому суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

У клопотанні про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 прокурор зазначає, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, а також тяжкістю злочинів, які інкримінується даній особі.

Ухвалюючи рішення про продовження строку тримання під вартою

щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , суд виходив з того, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченій вищевказаного запобіжного заходу, а саме, що вона може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом також враховано і дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , що вона раніше не судима, має на утриманні 2 малолітніх дітей, має постійне місце проживання.

Однак, вказані обставини не є такими, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу, застосованого щодо неї на даному етапі.

Також щодо обвинуваченої ОСОБА_8 є ще одне кримінальне провадження за ч.2 ст.307 КК України, яке перебуває в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області.

Крім того, при прийняті рішення про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 встановлено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Сукупність наведених фактів, а саме, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років, дав достатні підстави для висновку, що ризики передбачені ст.177 КПК України, є наявними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції погодився з доводами прокурора, що заявлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, наявні та продовжують існувати.

За вказаних обставин, є підстави для продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_8 ..

При цьому колегія суддів зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст.177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується, суд врахував реальну наявність ризиків, а також суспільну небезпечність інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Ці обставини встановлені ухвалою суду при обранні заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , однак дані ризики на сьогодні не припинили існувати та не зменшились.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченої, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Тому законних підстав для задоволення клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу на більш м`який, судом першої інстанції не встановлено. Не знаходить таких підстав і колегія суддів.

З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченої ОСОБА_8 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо неї, є непереконливими.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини свідчать про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 та неможливість застосування щодо неї іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до оскаржуваної ухвали суду, в ній зазначені ризики, які існують на час розгляду відповідного клопотання прокурора, які не зменшилися та не припинили існувати.

Відповідно до положень ч.3 ст.199 КПК України, вирішуючи вказане клопотання, суд першої інстанції врахував обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачена ОСОБА_8 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також при вирішенні питання суд першої інстанції взяв до уваги обставини, які передбачені ст.178 КПК України, в їх сукупності, а саме: тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі доведення обсягу обвинувачення під час судового розгляду.

Крім того, колегія суддів зауважує, що в межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вирішується питання про доведеність або недоведеність винуватості особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряються докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, не надається оцінка доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи у суді першої інстанції та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті. Тому доводи апелянта з цього приводу є неприйнятними.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченою ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Під час вивчення матеріалів провадження будь-яких фактів порушення конституційних прав обвинуваченої ОСОБА_8 на свободу та особисту недоторканість, колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 18.12.2025 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 до 15.02.2026 включно залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4