Справа № 496/6455/25
Провадження № 1-кп/496/671/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000768 від 21.09.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біляївка, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, студента «Лиманського професійного технічного училища», неодруженого, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до указу Президента України ОСОБА_6 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому воєнний стан в Україні безперервно продовжувався, в останнє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-IX від 23.07.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб.

Так, 21 вересня 2025 року, приблизно о 03 години 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив біля будинку АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_4 раптово виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , відкривши хвіртку, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, підійшов до нежитлового приміщення на території зазначеного домоволодіння, де біля стіни побачив велосипед марки «Dorozhnik Comfort» темно-синього кольору, оснащений електромотором марки «MXUS ZWG XF04 36В 300Вт». В подальшому, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони невідомі оточуючим, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, викрав велосипед марки «Dorozhnik Comfort» темно-синього кольору, оснащений електромотором марки електромотор марки « MXUS ZWG XF04 36В 300Вт».

Після чого ОСОБА_4 , викотив вищевказаний велосипед за територію домоволодіння та місце вчинення злочину залишив.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 7543 гривень 20 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 21 вересня 2025 року, приблизно о 04 годині 20 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , прийшов за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , відкривши хвіртку, проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, на території зазначеного домоволодіння, діючи в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони невідомі оточуючим, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проник в нежитлове приміщення, де таємно викрав електросамокат марки «Sencor S30 Black» чорного кольору, після чого місце вчинення кримінального правопорушення залишив, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 17653 гривень 18 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочинів. В теперішній час щиро кається у скоєному, просив суд суворо не карати та дати шанс на виправлення.

Потерпіла в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі.

Захисник в судовому засіданні просила врахувати особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце мешкання, здобуває освіту, за місцем навчання характеризується нейтрально.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинені ним кримінальні правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинам, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин справи, ступеня тяжкості, обставин вчинених кримінальних правопорушень, і даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Водночас, визначаючи справедливе покарання засудженій особі, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04.11.1950), ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, у рішенні Європейського суду по справі від 03.10.2002 року «Бемер проти Німеччини» (Bohmer v. Germany), заява № 37568/97, зазначено: «…Суд насамперед відзначає, що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою...».

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого, можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладанням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, ч. 3 ст. 349, 369-374, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по даному кримінальному провадженню:

-DVD-R диск, на якому скопійовано фрагмент відеозапису подій 21.09.2025 року, залишити в матеріалах кримінального провадження;

-велосипед марки «Dorozhnik Comfort» темно-синього кольору, оснащений електромотором, та електросамокат марки «Sencor S30 Black», які повернуто власнику під зберігальну розписку, - залишити ОСОБА_7 ;

-чоловічу худі спортивного типу з капюшоном, передану на зберігання до камери сховища речових доказів ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області (квитанція № 1112), - повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 23.09.2025 року (справа № 496/6309/25) на велосипед марки «Dorozhnik Comfort» темно-синього кольору, оснащений електромотором, та електросамокат марки «Sencor S30 Black» та арешт, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 26.09.2025 року (справа № 496/6309/25) на чоловічу худі спортивного типу з капюшоном.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1