Справа № 285/2675/24
Провадження №11-кп/801/1055/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2025 року м. Вінниця

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_7

потерпілого в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000101, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.01.2024 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Новоград-Волинський Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286? КК України,-

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває кримінальне провадження № 0000101, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23.01.2024 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286? КК України.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ставиться питання про скасування вироку місцевого суду через істотні порушення кримінального процесульного закону та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Апеляційний розгляд призначено на 09:30 годину 28 листопада 2025 року.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зупинення провадження у зв`язку з перебуванням обвинуваченого у лавах Збройних Сил України під час особливого періоду.

Прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 заперечили проти зупинення провадження посилаючись на те, що кримінальним процесуальним законом (ст. 335 КПК) передбачено можливість зупинення проввадження лише у звязку з мобілізацією обвинуваченого та не поширюється на випадки проходження ним військової служби за контрактом, що має місце у цьому випадку. Таким чином на переконання прокурора та потерпілого перебування обвинуваченого у Збройних Силах України не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши заявлене клопотання, думку інших учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про зупинення провадження підлягає до задоволення з огляду на таке.

За приписами ст. 335 КПК України уразі якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби.

З наявних у розпорядженні суду доказів витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2025 за № 292 убачається, що ОСОБА_9 призваний на військову службу за контрактом відповідно до ст. 20, 23 «про військовий обовязок і військову службу» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 98-РС від 04.10.2025.

Стосовно ж доводів прокурора та потерпілого про відсутність підстав для зупинення провадження суд зазначає про таке.

Вирішуючи питання пло можливість зупинення провадження у цій справі у звязку з проходженням обвинуваченим військової служби за контрактом, а не за мобілізацією, суд виходить з того, що для кримінального процесуального права як галузі публічного права є характерним спеціально-дозвільний тип правового регулювання, в основі якого лежить формула: «дозволено лише те, що прямо передбачено законом» (на відміну від загальнодозвільного типу правового регулювання, в основу якого покладено формулу: «дозволено все, крім того, що прямо не заборонено»). Спеціально-дозвільний тип правового регулювання є характерним для публічних відносин та випливає з положень частини 2 статті 19 Конституції України.

Методом правового регулювання як невід`ємною складовою типу правового регулювання є специфічний спосіб юридичного впливу на відповідні суспільні відносини, який складається з трьох основних, первинних способів впливу на поведінку людей - дозволу, зобов`язання і заборони, що тісно взаємодіють і закріплені у правових нормах.

Дозвіл у кримінальному процесуальному праві закріплюється, як правило, за допомогою таких формулювань, як «має право», «вільний», «може», «вправі» і таке інше. Закріплення зобов`язань здійснюється, як правило, за допомогою таких формулювань, як «діє», «зобов`язаний», «повинен» і таке подібне. Покладення на учасників кримінального провадження обов`язків утримуватися від певних дій (заборона) закріплюється, як правило, за допомогою таких формулювань, як «заборонено», «не допускається», «не має права», «не вправі». Крім того, заборона може закріплюватися шляхом нормативного визначення кримінального процесуального правопорушення та встановлення санкції за його вчинення (наприклад, «при повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання»).

Також слід зазначити, що у кримінальному процесуальному праві широко використовуються як імперативний (від лат. impero - наказувати, припис), так і диспозитивний (від лат. dispositio - вільне розпорядження, розсуд) метод правового регулювання. Проте, посадові особи органів, які ведуть кримінальне провадження, не є суб`єктами диспозитивності. Вони гарантують її дотримання.

Судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві, поняття якої неодноразово було предметом тлумачення Верховного Суду (наприклад, у справі № 634/609/15-к), охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. А отже, дискреційні повноваження, у даному випадку суду, не можуть розглядатися як прояв засади диспозитивності.

При використанні імперативного методу організації кримінальних процесуальних відносин права та обов`язки суб`єкта кримінального провадження виникають не завдяки його вільному розсуду та не за домовленістю з іншими суб`єктами, а за владним велінням закону, інакше кажучи, в силу публічного обов`язку перед державою.

Відповідно до вимог частини 1 статті 335 КПК (в редакції Закону № 2201-IX від 14 квітня 2022 року, яка є чинною на час апеляційного провадження) у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Таким чином, дана норма передбачає три підстави для зупинення судового провадження: 1) ухилення від явки до суду; 2) психічна чи інша тяжка тривала хвороба; 3) проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

При цьому лише застосування другої підстави є умовною і пов`язане з неможливістю участі у судовому провадженні. Дві інші підстави для суду є безумовними та безальтернативними (окрім здійснення спеціального судового провадження).

При цьому також необхідно врахувати легітимну мету, для досягнення якої внесені відповідні зміни до кримінального процесуального закону в частині розширення підстав для зупинення кримінального провадження.

Як уже зазначалось вище, Законом України № 2201-IX від 14.04.2022 «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» внесено зміни до ст. 335 КПК України в частині підстав зупинення судового провадження та доповнено вказівкою про необхідність зупинення провадження у разі, якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Очевидно необхідність внесення цих та інших змін до кримінального процесуального законодавства пов`язана з введенням у державі воєнного стану та необхідності мобілізації, у тому числі людських ресурсів, з метою відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, оскільки за змістом ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

При цьому слід врахувати, що за змістом ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, з-поміж інших, відносяться забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, відповідно до ст. 20 КПК України обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу висунутого обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Частиною третьою ст. 21 КПК України визначено, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Окрім цього за змістом ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Системний аналіз зазначених засад кримінального судочинства у сукупності із його завданнями дозволяють дійти висновку про те, що зупинення провадження стосовно обвинуваченого з урахуванням конкретних обставин провадження можливе також у випадку проходження служби у Збройних Силах України за контрактом і таке зупинення може тривати до закінчення контракту або закінчення особливого періоду (дії воєнного стану).

Більш того, Законом України від 17.06.2025 за № 4496-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення», Розділ ХІ (Перехідні положення) КПК України доповнено п. 20-10, згідно з яким судове провадження стосовно обвинуваченого у вчиненні тяжкого та/або особливо тяжкого корупційного кримінального правопорушення, який призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятий на військову службу за контрактом, може зупинятися судом за клопотанням сторони кримінального провадження або за власною ініціативою, у зв`язку із безпосередньою участю такої особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.

Цією нормою кримінального процесуального закону законодавець фактично зрівняв правовий статус осіб (обвинуачених), призваних на війькову службу в особливий період як за мобілізацією, так і за контрактом.

У цьому провадженні установлено, що обвинувачений ОСОБА_9 призваний на військову службу за контрактом під час особливого періоду (воєнного стану) відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.10.2025 за № 292.

Таким чином установлені фактичні дані є підставою для зупинення апеляційного провадження у зв`язку з проходженням обвинуваченим військової служби під час особливого періоду.

Керуючись ст. 335 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 про зупинення апеляційного провадження задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 07 серпня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286? КК України у зв`язку з проходженням обвинуваченим військової служби за контрактом, на особливий період, до завершення особливого періоду.

Ухвала є остаточною та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: