УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 Справа №607/26573/25 Провадження №1-кс/607/7525/2025

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002112 від 18.10.2020, про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кашубівка, Полтавського району, Полтавської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в рамках кримінального провадження №0002112 від 18.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Як зазначає слідчий, в ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з 18:00 год. 16.10.2020 року по 10:00 год. 17.10.2020 року ОСОБА_4 , шляхом пошкодження металевих ролетів, проник у приміщення торгового кіоску № НОМЕР_1 , який розташований на території ПАТ «Котломонтаж», що за адресою вул. Шептицького, 23, у м. Тернопіль, звідки таємно викрав електричні кабелі, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 71 265,99 гривень.

Крім цього досудовим розслідування встановлено, що 14.11.2020 близько 05:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля кіоску №15 Ш, який знаходиться за адресою м. Тернопіль по вул. Шептицького, 23, шляхом пошкодження жалюзі проник у приміщення кіоску, звідки таємно викрав шуруповерт зеленого кольору торгової марки "Flinke", болгарку зеленого кольору торгової марки "Flinke" та джерело безперебійного живлення торгової марки «Luxeon», чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 7250,67 грн.

Так, в період часу з 03:37 год. по 06:00 год. 17.10.2020, у ОСОБА_4 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, перебуваючи по вул. Шептицького, 23, в м. Тернопіль, неподалік території ПАТ «Котломонтаж», виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , підійшов до торгового кіоску АДРЕСА_3 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_8 , після чого, шляхом віджиму металевих ролетів вказаного кіоску, проник всередину приміщення кіоску, де діючи умисно, переконавшись в тому, за ним ніхто не спостерігає та його дії непомітні для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав провід марки «ПВС 4х4», довжиною 100 метрів вартістю 5417,00 грн., провід марки «ПВС 4х6», довжиною 100 метрів вартістю 7205,00 грн., провід марки «ПВС 2x2,5», довжиною 150 метрів вартістю 2547,00 грн., провід марки «ПВС 4x2,5» довжиною 65 метрів, вартістю 1991,60 грн., провід марки «ПВС 2x1,5» довжиною 100 метрів вартістю 1039,00 грн., провід марки «ПВС 5?2,5» довжиною 107 метрів вартістю 4243,62 грн., провід марки «ПВС 2х4», довжиною 96 метрів вартістю 2481,60 грн., кабель силовий марки «ВВГнгл 3х4» довжиною 156 метрів вартістю 4709,64 грн., кабель марки «КГ 2x2,5» довжиною 67 метрів вартістю 1413,03 грн., кабель марки «КГ 2х1,5» довжиною 100 метрів вартістю 1449,00 грн., кабель марки «КГ 4х4» довжиною 100 метрів вартістю 6272,00 грн., кабель силовий «ВВГ 3x1,5» довжиною 400 метрів вартістю 6120,00 грн., кабель силовий «ВВГ 2х4» довжиною 60 метрів вартістю 1368,00 грн., кабель силовий «ВВГ 3?4» довжиною 75 метрів вартістю 2827,50 грн., шнур марки «ШВВП 2х1,5» довжиною 100 метрів вартістю 896,00 грн., провід марки «ППВ 2x2,5» довжиною 45 метрів вартістю 616,05 грн., провід марки «АПІВ 2x2,5» довжиною 85 метрів вартістю 189,55 грн., металорукав для кабелю марки «Sokol Р3-ЦП» діаметром 14 мм., довжиною 50 метрів вартістю 603, 50 грн., кабель марки «ВВГнгл 2x2,5», довжиною 250 метрів вартістю 3752, 50 грн., кабель марки «КГ 1x16» довжиною 60 метрів вартістю 3444,60 грн., кабель марки «Кг 1x20» довжиною 40 метрів вартістю 1498,80 грн., кабель марки «ВВПнг 2x2,5» довжиною 500 метрів вартістю 9225,00 грн., кабель марки «ВВГ 2x2,5» довжиною 100 метрів вартістю 1950,00 грн., що належать ОСОБА_9 .

Надалі, ОСОБА_4 із вищевказаними кабелями безперешкодно покинув приміщення кіоску №59Ш ПАТ «Котломонтаж», за адресою: вул. Шептицького, 23, в м. Тернопіль, та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ФОП ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 71 265,99 грн.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, 14.11.2020 року близько 05:00 год. у ОСОБА_4 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, перебуваючи по вул. Шептицького, 23, в м. Тернопіль, повторно виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , підійшов торгового кіоску № НОМЕР_2 , в якому здійснює свою підприємницьку діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_4 , після чого, шляхом віджиму металевих ролетів вказаного кіоску, проник всередину приміщення кіоску, де діючи умисно, переконавшись, в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії непомітні для сторонніх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав кутову шліфувальну машину (болгарку) акумуляторну торгівельної марки «Flinke» модель «МШУ-36В», вартістю 2864,67 грн., дрель акумуляторну (шуруповерт) торгівельної марки «Flinke» модель «ДАУ-21Б», вартістю 2180,00 грн., джерело безперебійного живлення торгівельної марки «Luxeon» модель «UPS-500ZS», вартістю 2206,00 грн.

Надалі, ОСОБА_4 із вищевказаними інструментами покинув приміщення кіоску №15 Ш ПАТ «Котломонтаж», за адресою: вул. Шептицького, 23, в м. Тернопіль, та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив ФОП ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 7250,67 грн.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

11.05.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 20.03.2023 було оголошено у міжнародний розшук, та начальнику сектору Укрбюро інтерполу ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 направлено матеріали для оголошення його в міжнародний розшук.

Слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На переконання слідчого вказані ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

Беручи до уваги вище викладене, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242,240 грн, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та зазначив, що оголошена ОСОБА_4 підозра є повністю необґрунтованою, а ризики не доведені належними та достатніми доказами. Зауважив, що підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування та суду, натомість йому не було відомо про складення відносно нього підозри. Так, 07.12.2020 у нього був проведений обшук, після чого йому було повернуто його закордонний паспорт та в подальшому він виїхав за кордон. Водночас, на час виїзду ОСОБА_4 не був підозрюваним у даному кримінальному провадженні. Окрім цього, на думку захисника строки досудового розслідуванні у даному кримінальному провадженні порушені. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні клопотання. Разом з тим, якщо слідчий суддя прийде до переконання про необхідність задоволення клопотання слідчого, просив враховувати, що підозрюваний одружений, має чотирьох дітей на утриманні та постійне місце проживання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 , підтримав позицію свого захисника. Додатково зазначив що він своєї вини у вчиненні злочинів не визнає та має намір доводити свою невинуватість. Окрім цього зауважив, що він не переховувався від органу досудового розслідування та суду, а виїхав за межі України 30.12.2020 у Польщу на роботу, після проведення у нього обшуку та повернення йому паспорта громадянина України для виїзду за кордон. При цьому на момент його виїзду йому не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні. Надалі у вересні 2021 року він перебував в Україні, забрав сина та знову поїхав у Польщу. 10.12.2025 він разом з дружиною та дітьми повернувся в Україну, при цьому його документи провіряли працівники поліції в м. Тернопіль, проте не затримували його та не повідомляли, що він знаходиться у розшуку в межах кримінального провадження. Надалі у м. Житомирі його зупинили працівники поліції для перевірки документів, натоміть також не затримали його, а сказали чекати поліцейських з м. Тернополя, що він і зробив. Просив врахувати, що він одружений, має чотирьох дітей на утриманні та постійне місце проживання та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час або цілодобово.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання, репутацію та майновий стан, наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Встановлено, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 11.05.2021 ОСОБА_4 в порядку ст. 135 КПК України та ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2023 у справі № 607/15574/22, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, обрано щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

18.12.2025 о 14 год. 00 хв. працівниками Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у приміщенні ВП № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області затримано ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2023 у справі № 607/15574/22.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-заява потерпілого ОСОБА_12 , про вчинення злочину від 17.10.2020;

-протокол огляду місця події від 17.10.2020;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 19.10.2020;

-протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_12 від 12.01.2021;

-протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 18.10.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.10.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 18.10.2020;

-протокол огляду відеозапису від 27.10.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 01.12.2020;

-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_16 від 01.12.2020;

-протокол огляду від 02.12.2020;

-протоколи обшуку від 07.12.2020;

-протокол огляду куртки та штанів від 07.12.2020;

-висновок №СЕ-19/120-20/11765-ТР від 15.12.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-20/11766-ТР від 15.12.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-20/11767-ТР від 17.12.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-20/11764-ТР від 17.12.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-20/11763-ТР від 11.12.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-20/11759-ТР від 10.12.2020, за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-21/501-ТР від 12.03.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-заява ОСОБА_17 про вчинення злочину від 14.11.2020;

-протокол огляду місця події від 14.11.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 14.11.2020;

-протоколи допиту свідка ОСОБА_18 від 17.11.2020;

-протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_18 від 17.11.2020;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 26.11.2020;

-протокол огляду від 26.11.2020;

-протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 08.12.2020;

-актом добровільної видачі від 08.12.2020;

-протокол огляду від 26.11.2020;

-висновок №СЕ-19/120-20/11572-ТВ від 09.12.2020, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-висновком №СЕ-19/120-20/11760-ТР від 10.12.2020 за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи;

-висновок №СЕ-19/120-21/559-ТВ від 19.01.2021, за результатами проведення судової товарознавчої експертизи.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри.

Заперечення сторони захисту з приводу обґрунтованості підозри слідчий суддя до уваги не бере та зауважує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаних кримінальних правопорушень не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років. Відтак, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від відповідальності. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Обґрунтовуючи необхідність застосування підозрюваному виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати, і правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України», від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Також, і ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні для надання ними неправдивих показань або відмови від дачі показань є доведеним з огляду на те, що згідно зі ст. 23 КПК України на стадії судового розгляду доказове значення матимуть показання цих осіб, отримані безпосередньо судом саме під час усного допиту у судовому засіданні. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Обґрунтованим є також ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчинення умисних корисливих злочинів, які вчинені, з метою особистого збагачення та є раніше неодноразово судимим за вчинення аналогічних злочинів, однак на шлях виправлення та перевиховання не став та імовірно продовжив свою злочинну діяльність. За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі продовжить свою злочинну діяльність, та може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Крім того, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлених ризиків, слідчий суддя вважає безпідставними, недоведеними у судовому засіданні та такими, які є частиною єдиної лінії захисту підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя зауважує, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогнозованості характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника щодо порушення строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та вважає, що такий ще триває, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 11.05.2021 ОСОБА_4 в порядку ст. 135 КПК України та ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення.

За змістом п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020, визначений ст. 219 КПК України спливав 11.07.2021.

Разом з тим, постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 12.05.2021, зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 та оголошено підозрюваного ОСОБА_4 у розшук.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 10.06.2021, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 відновлено.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 10.06.2021, зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 03.11.2022, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 відновлено.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 03.11.2022, зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020.

Постановою старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 20.03.2023, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 відновлено.

Постановами старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 від 20.03.2023, зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 та оголошено підозрюваного ОСОБА_4 у міжнародний розшук.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_20 від 18.12.2025, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 відновлено.

За змістом ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, не включається у строки, передбачені цією статтею, крім дня прийняття відповідної постанови.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002112 від 18.10.2020 не закінчився, а з моменту його поновлення триває ще 55 днів, а тому не бере до уваги доводи сторони захисту з приводу порушення строку досудового розслідування у даному кримінальному провадження.

Разом з тим, слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 винятковий за своєю суворістю запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.03.2023 у справі № 607/15574/22, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

Так, відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України встановлено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання..

ЄСПЛ у Рішенні «Калашников проти Росії» вказав, що «будь-яка система обов`язкового тримання під вартою несумісна зі статтею 5 параграфу 3 Конвенції за визначенням. Якщо закон встановлює презумпцію щодо обставин, які стосуються підстав тримання під вартою, має бути, крім того, переконливо доведена наявність конкретних обставин, які переважають правило поваги до особистої свободи». Тобто, констатовано «презумпцію залишення обвинуваченого на свободі». Якщо законодавство та/або судова практика прямо або непрямо спрямовують на обов`язкове тримання під вартою у певних випадках, це може привести до порушення ст. Конвенції. У кожному випадку, коли вирішується питання щодо утримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Окрім того, згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні в справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». Також, в справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Так, Суд наголошує, що основним і визначальним критерієм як правової норми, так і правосуддя має бути їх відповідність вимогам справедливості як гарантії дотримання прав та інтересів учасників правовідносин. Виконання вимог справедливості полягає у можливості застосування до відносин імперативного методу рівно настільки, наскільки це викликано необхідністю в кожному конкретному випадку.

Верховенство права, невід`ємною складовою якого є принцип пропорційності, передбачає, що мета має спиратися лише на такі засоби, застосування яких морально виправдано, оскільки мета, задля якої необхідні неправові засоби, не може бути правовою. Застосовувана міра повинна бути пропорційною (повинна відповідати) цілям.

Завдяки принципу пропорційності встановлені положеннями нормативно-правових актів обмеження на користь суспільних інтересів дозволяють максимально враховувати приватні інтереси. Цей принцип висуває критерій межі (результату) дій або рішень: вони не повинні виходити за межі відповідної мети. Принцип пропорційності передбачає вибір розумних, найбільш ефективних заходів для досягнення мети і завжди застосовується в сукупності з принципом справедливості.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець с. Кашубівка, Полтавського району, Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою-спеціальною освітою, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працевлаштований, раніше судимий.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховано всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; те що підозрюваний одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що сам по собі факт підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину не є достатньою підставою для застосування до нього найбільш суворого виняткового запобіжного заходу. Слідчий суддя враховує, що доводи органу досудового розслідування про тяжкість вчиненого злочину, не є достатнім для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , беручи до уваги, не доведення прокурором недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу, з посиланням лише на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, за відсутності обґрунтування з посиланням на належні докази необхідність застосування до підозрюваного обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою і що такий захід в даному випадку буде виправданий, враховуючи, що обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання під вартою, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України змінити обраний підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово.

Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, обсяг яких є достатнім для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Змінити раніше обраний підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали та обов`язків, покладених судом визначити до 23 год. 59 хв. 10.02.2026.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні, а також на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення, прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1