25 листопада 2025 року
Справа № 646/3587/25
Провадження № 1-кп/646/1101/2025
У Х В А Л А

25.11.2025 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004820 від 08.04.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта незакінчена вища, військовослужбовця в/ч № НОМЕР_1 , учасника бойових дій, одруженого, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Основ`янського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004820 від 08.04.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, повідомлялись про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомили. Обов`язок прокурора щодо забезпечення присутності свідків обвинувачення, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 КПК України не виконаний.

Прокурор вважав неможливим проведення судового засідання за відсутності свідків, в зв`язку з чим просив відкласти судове засідання, повторивши виклик учасників судового розгляду. Вважав за доцільне надати судове доручення щодо встановлення фактичного місця перебування свідків та зазначив щодо забезпечення ним присутності вказаних свідків в наступне судове засідання. Крім того заявив уточнене клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, а саме переховування від суду та незаконний вплив на свідків, експерта та спеціаліста. При цьому прокурор заперечував щодо задоволення клопотань обвинуваченого про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Обґрунтувавши свою позицію тим, що у клопотанні відсутні підстави для скасування запобіжного заходу. Крім того, ним не доведено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України зменшились або взагалі перестали існувати, у зв`язку з чим на думку прокурора, клопотання обвинуваченого є безпідставними.

Захисник та обвинувачений вважали неможливим проведення судового засідання за відсутності свідків сторони обвинувачення, заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотаннями від 07.10.2025 року та від 29.10.2025 року про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього. Клопотання обґрунтовані тим, що з погіршенням стану здоров`я він не може перебувати під ватрою та потребує лікування, яке йому не надається.

Суд, заслухавши думки з`явившихся учасників судового розгляду та перевіривши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 327 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом свідок, заслухавши думку учасників судового провадження, суд після допиту інших присутніх свідків призначає нове судове засідання і вживає заходів для його прибуття.

Якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами (ч. 3 ст. 333 КПК України).

Відповідно до ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд звертає увагу на безумовне право сторін кримінального провадження на допит під час судового розгляду свідків, враховуючи, що свідки сторони обвинувачення в судове засідання не з`явилися, обов`язок прокурора щодо забезпечення присутності свідків обвинувачення, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 КПК України не виконаний, суд приходить до висновку про необхідність відкладення судового засідання та повторення виклику учасників судового розгляду та надання органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення фактичного місця перебування свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та забезпечення їх явки в судове засідання.

Окрім цього, суд враховує, що сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ч. 3 ст. 23 КПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 11.08.2020 року (справа №288/113/15-к; провадження № 51-1176 км 20).

Суд вважає за доцільне покласти обов`язок щодо забезпечення явки в наступне судове засідання свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Щодо клопотань обвинуваченого про скасування запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 02.10.2025 року відносно ОСОБА_5 був продовжений строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29.11.2025 року включно, із застосуванням визначеної застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 60560 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розд. ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Як вбачається з ухвали суду від 02.10.2025 року, підставою для її постановлення було встановлення судом існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, таких як: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Детальні мотиви суду в обґрунтування висновків щодо: доведеності існування ризиків; запобіжного заходу, який слід застосувати до обвинуваченого, наведені в ухвалі суду від 02.10.2025 року, а тому суд не вважає за необхідне повторювати їх знову у цій ухвалі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК України).

Зі змісту ст. 194 КПК України вбачається, що запобіжний захід може бути застосований до особи виключно у випадку, якщо доведено обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що для скасування запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого, останній повинен довести те, що обставини, наведені у ст. 194 КПК України та які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, зникли або ж суттєво зменшилась їх вага.

Натомість, розглянувши клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що обвинуваченим не доведено відсутність обставин, зазначених у ст. 194 КПК України.

Обвинуваченим також не наведено належним чином обґрунтованих доводів, які б спростували висновки, до яких дійшов суд під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого на погіршення стану здоров`я, на думку суду не може бути самостійною підставою для зміни запобіжного заходу. Під час визначення обвинуваченому виду запобіжного заходу, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Інших суттєвих для справи обставин, які б не були предметом судового розгляду під час вирішення питання про скасування запобіжного заходу, обвинувачений не наводить.

Зважаючи на стадію судового провадження, суд не досліджує питання обґрунтованості обвинувачення, адже наразі суд не вправі оцінювати докази сторони обвинувачення з точки зору їх достатності, належності і допустимості для встановлення доведеності чи недоведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Попереднє висловлення судом думки щодо винуватості обвинуваченого, викликало б сумнів у сторін щодо неупередженості суду.

Суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування запобіжного заходу, а тому у задоволенні клопотання обвинуваченого слід відмовити.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

В обґрунтування поданого клопотання про продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , прокурор посилається на те, що на теперішній час існують заявлені ризики, що визначені у п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, експерта та спеціаліста.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинене в умовах воєнного стану, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі до десяти років, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від суду.

При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Крім того, як зазначив прокурор, після відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту, обвинувачений дізнався про обсяг зібраних доказів, у тому числі свідків, експерта та спеціаліста, показання яких можуть підтверджувати його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків, обвинувачений обізнаний як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідка, експерта та спеціаліста з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, експерта та спеціаліста, свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів будуть вирішуватися на іншій стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті. Встановлення того, вчинив чи не вчинив ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

Таким чином, суд вважає встановленим продовження існування ризиків, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду; незаконний вплив на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Судом вивчалася можливість щодо не доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Відповідно до ст. ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

Будь-яких належних даних про неможливість ОСОБА_5 перебувати під вартою через стан здоров`я, суду не надані.

Таким чином, враховуючи продовження існування зазначених ризиків, передбачених . п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. На теперішній час наявні підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В той же час, виходячи з цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, принципу правової визначеності, суд вважає необхідним з урахуванням часу надходження обвинувального акту до суду, продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою до 22.01.2026 року включно.

Крім того, відповідно до ухвали Основ`янського районного суду міста Харкова від 02.10.2025 року було визначено заставу щодо ОСОБА_5 у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 60560 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинене в умовах воєнного стану, а тому, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, позицію сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про існування випадку для визначення застави у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі, визначеному ухвалою суду під час застосування запобіжного заходу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 60560 грн. 00 коп., а тому за вказаних обставин, суд при продовженні строку тримання під вартою визначає суму застави у тому ж розмірі.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, Указом Президента України № 64/2022 22.02.2022 року введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Станом на теперішній час строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Згідно із ч. 2 вказаної статті суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений знаходиться в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», для забезпечення оперативності судового розгляду, суд вважає за необхідне призначити судове засідання в режимі відеоконференції за участю обвинуваченого.

Окрім цього, як зазначив обвинувачений, під час перебування під вартою в умовах СІЗО, його стан здоров`я погіршився, він не отримує необхідного лікування.

З урахуванням наданих обвинуваченим пояснень та враховуючи практику Європейського суду з прав людини, вказане може розцінюватись як порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати керівництво Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 із забезпеченням можливого необхідного лікування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 182, 183, 184, 199, 318, 331, 336, 369 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відкласти судове засідання з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, на 13 год. 30 хв. 23.12.2025 року, повторивши виклик учасників судового розгляду.

У задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_5 від 07.10.2025 року та від 29.10.2025 року про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у виді тримання (взяття) під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 22.01.2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 суму застави у розмірі 60560 грн. 00 коп. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (рахунок UA0006674, МФО 820172, код отримувача 26281249, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, призначення платежу застава, справа № 646/3587/25, н/п 1-кп/646/1101/2025), обвинувачений ОСОБА_5 , платник (прізвище, ініціали).

Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово Основ`янський районний суд міста Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушили інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Доручити ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, як органу досудового розслідування провести слідчі (розшукові) дії, направлені на встановлення фактичного місця перебування свідків сторони обвинувачення: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та забезпечити їх явку в судове засідання в приміщення Основ`янського районного суду міста Харкова на 13 год. 30 хв. 23.12.2025 року.

Судове засідання за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, призначене на 13 год. 30 хв. 23.12.2025 року, проводити в режимі відеоконференції з Державною установою «Харківський слідчий ізолятор» (м. Харків, вул. Полтавський шлях, 99), за участю обвинуваченого ОСОБА_5 .

Зобов`язати уповноважену службову особу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» встановити особу обвинуваченого ОСОБА_5 та вручити йому пам`ятку про його процесуальні права.

Покласти обов`язок щодо забезпечення явки в судове засідання на 13 год. 30 хв. 23.12.2025 року свідків сторони обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

Зобов`язати керівництво Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_5 з наданням йому необхідної медичної допомоги.

Копії ухвали направити начальнику ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харків) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава - для організації виконання в частині судового доручення; прокурору - для належного контролю в частині судового доручення та для виконання в частині забезпечення явки в судове засідання свідків сторони обвинувачення; адміністрації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання в частині проведення відеоконференції та для проведення судово-медичного обстеження.

Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. Ухвала суду в іншій частині оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя