Провадження №1-кс/523/7719/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 в режимі відеоконференції, власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню за № 0002755 від 06.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2025 року до суду надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню за № 0002755 від 06.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 05.07.2025 року о 22:20 на ділянці відповідальності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону прикордонним нарядом «Контрольний пост», на відстані 2000 метрів від державного кордону, біля околиці населеного пункту Кучурган Роздільнянського району Одеської області зупинено автомобіль марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. України ОСОБА_5 (працівник Національної поліції, проходить службу на посаді: ПОГ ВП ОРУП 2 ГУНП в Одеській область, посвідчення №025937), який за вказівкою капітана поліції ОСОБА_7 (проходить службу на посаді: Ст. ДОП СП ВП №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області) здійснював перевезення ОСОБА_8 , який мав намір порушити державний кордон України без наявності законних підстав, поза межами пунктів пропуску.

В подальшому, з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, а саме знищення, схову майна яке є предметом злочину та має значення для досудового розслідування, слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , на підставі ч. 3 ст. 214, 237 КПК України 06.07.2025 в період часу з 01:08 по 01:19 за адресою: Одеська область, траса Е58, біля блокпосту біля населеного пункту Кучурган Роздільнянського району Одеської області, за координатами 46.7338819, 30.0010812 проведено огляд автомобіля марки Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , сріблястого кольору, в ході якого вилучено:

-мобільний телефон належний ОСОБА_5 , марки Apple Iphone 11, IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , код пароль НОМЕР_5 , який поміщено в сейф-пакет S001209;

-мобільний телефон належний ОСОБА_8 , марки Apple Iphone 11 Pro Max, IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_7 , код пароль НОМЕР_8 , який поміщено в сейф-пакет S001208;

-автомобіль Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , сріблястого кольору, шасі НОМЕР_9 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_10 , належить ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 , який перебуває у користуванні останнього згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Вилучення вищевказаного майна обґрунтовується необхідністю дослідження цих об`єктів в ході досудового розслідування, використання їх в ході проведення слідчих дій та встановлення істини по даному кримінальному провадженню, необхідністю проведення ряду експертиз в яких виникне необхідність.

В подальшому, вилучені під час проведення огляду речі 06.07.2025 визначено речовим доказом у кримінальному провадженні.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність ч. 3 ст. 332 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, та карається позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Зазначені речі, які необхідно арештувати можуть мати значення для кримінального провадження як докази, можуть містити на собі інформацію, що має значення для досудового розслідування, прямо пов`язану із кримінальним провадженням. Крім того, безпосередньо самі предмети необхідні для подальшого призначення у кримінальному провадженні ряду експертиз.

Автомобіль, який планується арештувати та який був засобом вчинення правопорушення автомобіль Mersedes Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , сріблястого кольору, шасі НОМЕР_9 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_10 , належить ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 , який перебуває у користуванні останнього згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення експертних досліджень, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні зазначає, що арешт майна необхідно застосувати, з метою забезпечення можливості встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, шляхом проведення необхідних та обов`язкових слідчих (процесуальних) дій, зокрема:

-провести детальний огляд речових доказів, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення;

-призначити судові експертизи, необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування кримінального провадження.

За результатами проведення вказаних слідчих дій в тому числі можна буде прийняти відповідні процесуальні рішення стосовно осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України та встановити інші відомості, що мають значення для досудового розслідування.

Слідчий в клопотанні зазначає, що незастосування арешту майна може призвести до втрати доказів, що перешкоджатиме розслідуванню та встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку з цим, є виправдана необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна щодо вилучених речей та документів.

Слідчий у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що вилучене майно перебуває у органу досудового розслідування майже 5 місяців і за цей час всі слідчі дії були виконані. Також звертає увагу на те, що у даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення передбачений ч. 2 ст. 332 КК України та жодній особі не складено та не вручено письмове повідомлення про підозру. Адвокат підкреслює, що він в порядку ст. 220 КПК України скерував клопотання на адресу ТУ ДБР у м. Миколаєві (із дислокацією в м. Одесі) та 02.09.2025 року отримав відповідь із зазначенням інформації наступного змісту (мовою оригіналу): «…у здійсненні повторного огляду транспортного засобу на теперішній час немає необхідності». На підставі зазначеного, просив передати транспортний засіб на відповідальне зберігання власнику майна.

Власник транспортного засобу ОСОБА_4 заперечувала щодо накладення арешту на транспортний засіб, надала суду письмові заперечення.

Розглянувши матеріали поданого клопотання з додатками, письмові заперечення, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ч.2 п.7 ст. 131 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів [...].

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Положеннями ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Підставою арешту є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане в клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення, псування, відчуження майна.

Метою накладення арешту згідно ч. 2 ст. 170 КПК України на вищевказане майно є збереження речових доказів яким воно є, та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та їх арешт потрібен для позбавлення власників/володільців можливості знищити, перетворити або здійснити інші дії направленні на унеможливлення проведення об`єктивного розслідування.

Враховуючи те, що існують достатні підстави вважати, що вилучений в ході огляду предметів, є речовими доказами та може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також беручи до уваги у разі повернення вказаного тимчасово вилученого майна будуть створені можливості для його знищення, або переховування, на підставі чого суд прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовим доказом в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження та розпорядження.

Проте, вирішуючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна та зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності особи або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту першого ч. 6 статті 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Арешт на вказаний транспортний засіб накладається виключно з тих підстав, що вказане майно має значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Крім цього, слідчий суддя враховує вимоги нормативних актів, що стосуються збереження речових доказів, а саме положеннями ст.100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 437 від 13.07.2016, № 795 від 09.11.2016, № 1103 від 24.12.2019, № 1075 від 15.11.2019 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказі у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції).

Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна (п.1).

Дана інструкція містить розділ який визначає положення щодо «Зберігання речових доказів, цінностей, документів та іншого майна».

Так п.12 передбачено, що під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Згідно п.13 цієї Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Положеннями п.19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.

До транспортних засобів належать вози, велосипеди, механічні транспортні засоби, (мотоцикли, автомобілі, вантажівки, автобуси), рейковий транспорт (поїзди, трамваї), плавзасоби (судна, човни), амфібії, повітряні судна (літаки, вертольоти) та космічні апарати.

А відтак, вказані вимоги нормативних актів насамперед визначають положення про можливість передачі транспортних засобів їх власникам, його родичам або іншим особам, а лише у інших випадках передаються на зберігання на спеціальні майданчики і стоянки територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008р).

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за можливе повернути власнику транспортний засіб марки «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , сріблястого кольору, шасі НОМЕР_9 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_10 , належить ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 на відповідальне зберігання, надавши можливість ним користуватися.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню за № 0002755 від 06.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду місця події від 06.07.2025 року в період часу з 01:08 по 01.19 за адресою: Одеська область, траса Е58, біля блокпосту біля населеного пункту Кучурган Роздільнянського району Одеської області, в кримінальному провадженні № 0002755 від 06.07.2025, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме на:

-мобільний телефон належний ОСОБА_5 , марки Apple Iphone 11, IMEI1 НОМЕР_3 , IMEI2 НОМЕР_4 , код пароль НОМЕР_5 , який поміщено в сейф-пакет S001209 із забороною розпорядження, відчуження та користування;

-мобільний телефон належний ОСОБА_8 , марки Apple Iphone 11 Pro Max, IMEI1 НОМЕР_6 , IMEI2 НОМЕР_7 , код пароль НОМЕР_8 , який поміщено в сейф-пакет S001208 із забороною розпорядження, відчуження та користування;

-автомобіль «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , сріблястого кольору, шасі НОМЕР_9 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_10 , належить ОСОБА_4 , матері ОСОБА_5 , який перебуває у користуванні останнього згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування із з забороною розпорядження та відчуження.

Зобов`язати уповноважену особу повернути на відповідальне зберігання з правом користування без права відчуження автомобіль марки «Mersedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_2 , сріблястого кольору, шасі НОМЕР_9 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_10 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідальність за збереження арештованого майна покласти на власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати власника майна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , тел: НОМЕР_11 у разі необхідності надати органу досудового розслідування транспортний засіб для додаткового огляду та проведення необхідних слідчих дій.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1