Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/62/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокуселище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004 від 08.01.2026, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

в учиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

8 січня 2026 року близько 03:00 год ОСОБА_3 знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяв сварку з ОСОБА_4 , мешканцем указаного будинку, під час якої умисно та з метою заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень наніс декілька ударів кулаками рук в область обличчя та голови ОСОБА_4 .

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 5-м від 13.01.2026, спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах крила носа зліва, синця на шкірних покривах лівої надбрівної дуги та синця на волосистій частині голови у лівій потиличній ділянці, які виникли від дії твердих, тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак або взуті ноги сторонньої особи. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. По давності вкладаються у час події, яка мала місце 08.01.2026, та малоймовірно, що ці тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного зросту, а є наслідками локальних ударів.

Ці дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано як учинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Частинами 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно зі загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена 14.01.2026 у присутності його захисника-адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоден і не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до положень статті 302 КПК України, та ознайомлений із обмеженням права апеляційного оскарження.

Потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до поданої ним письмової заяви від 14.01.2026, також згідний на розгляд цього кримінального провадження в суді у спрощеному порядку.

Згідно з наявним у матеріалах справи клопотання, прокурор ОСОБА_6 просить обвинувальний акт розглядати відповідно до ст. 302 КПК України.

За положеннями частин 2 і 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Зважаючи на наведене та беручи до уваги, що ОСОБА_3 обвинувачується в учиненні кримінального проступку, враховуючи заяву обвинуваченого про визнання ним винуватості, його згоду зі встановленими під час досудового розслідування обставинами та з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, враховуючи згоду потерпілого на розгляд справи в спрощеному порядку за відсутності учасників провадження, відсутність сумнівів у добровільності таких позицій обвинуваченого та потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, визначеному статтями 381, 382 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто завданні потерпілому ОСОБА_4 умисного легкого тілесного ушкодження.

За змістом частин 1 і 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною в учиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Керуючись загальними засадами призначення покарання, принципу його законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації, то при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку та його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, непрацюючий, неодружений, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, на «Д» обліку у лікаря-психіатра, лікаря нарколога та фтизіатра не перебуває, а також обставини, що впливають на його покарання, з яких пом`якшуючими, відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття та активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення, а обтяжуючих, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид і міру покарання у межах, установлених у санкції ч. 1 ст. 125 КК України, та враховуючи: - ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком; - його особу; - матеріальний стан; - фактичні обставини справи; - наявність обставин, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, що його обтяжують, а також з урахуванням загальних засад призначення покарання, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу наближеного до максимального розміру та вважає за недоцільним призначення йому більш суворого виду покарання у межах санкції даної статті кримінального закону у виді громадських робіт, а покарання у виді виправних робіт не може бути йому призначене, адже він ніде не працює. Водночас суд переконаний, що, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, саме цей вид і міра покарання буде достатньою для виправлення ОСОБА_3 та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази й процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись статтями 368-371, 373, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним в учиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 45 (сорока п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1