Провадження № 1-кп/761/4141/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря судового засідання ОСОБА_3 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду міста Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0009165 від 29 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п. 3-1 ч.1, п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0009165 від 29 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п. 3-1 ч.1, п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що в слідчому відділі Шевченківського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009165, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Як зазначає прокурор у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.08.2014 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, гр. ОСОБА_5 зателефонував знайомий ОСОБА_6 , з м. Донецьк, який повідомив, що 28.08.2014 близько о 09 годині 00 хвилин, стало відомо, що за адресою: м. Донецьк, вул. Постишева, 85 невідомі особи заволоділи автомобілем марки «Фольксваген Пассат» В 6, чорного кольору, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

29 серпня 2014 року до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, надійшла заява від ОСОБА_5 , щодо незаконного заволодіння автомобілем марки «Фольксваген Пассат» В 6, чорного AH 0999 СК, номер кузова кольору, 2007 року випуску, д.п.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

29 серпня 2014 року за даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009165 від 29 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

29.09.2014 в якості свідка було допитано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У клопотанні прокурор зазначає, що вході досудового розслідування слідчим було надано доручення, щодо відпрацювання авто роздрібні пункти по м. Києву втому числі гаражі та гаражні кооперативи, СТО, авто майстерні та інші місця де можуть проводитися розбори автомобілів з метою виявлення викрадених автомобілів або їх деталей та комплектуючих. В ході відпрацювання доручення інформацію яка б свідчила про вчинення кримінального правопорушення на території м. Києва встановити не надалось можливим.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено у повному обсязі з метою встановлення його фактичних обставин. Зокрема в ході досудового розслідування виконано наступне: надано доручення в порядку ст. 40 КПК України щодо відпрацювання та встановлення осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення. Встановлення свідків та очевидців вказаного кримінального правопорушення. Однак в ході виконання даних доручень встановити осіб які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення, не виявилось за можливе.

Таким чином, органом досудового розслідування дійсно вживались заходи направлені на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Жодній особі у вказаному провадженні не повідомлено про підозру.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених в клопотанні.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, якими сторона обвинувачення обґрунтовує викладені в клопотанні доводи, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання про закриття кримінального провадження з огляду на наступне.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань Шевченківським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0009165.

З доданих матеріалів справи вбачається, що слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дії з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин справи.

Форми закінчення досудового розслідування встановлені ч. 2 ст. 283 КПК України, згідно якої досудове розслідування закінчується вчиненням однієї з альтернативно визначених дій, а саме шляхом: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України питання закриття кримінального провадження з вищенаведеної підстави, зокрема з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини 1 статті 284 КПК, відноситься до виключної компетенції суду.

Вирішуючи питання щодо закриття кримінального провадження суд звертає увагу на визначені ст. 2 КПК України завдання кримінального провадження, до яких відноситься захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 25 КПК України встановлено, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

В рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Ілларіонович Щокін проти України» від 03 жовтня 2013 року зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для збирання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють визначити винних осіб, то таке розслідування не може відповідати вимозі ефективності.

Таким чином, закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування та в аспекті визначеної прокурором у клопотанні підстави закриття кримінального провадження, а саме: закінчення строків досудового розслідування та не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, судом підлягають перевірці зокрема як сам факт наявності події кримінального правопорушення, винну особу у вчиненні якого не встановлено, так і належність, ефективність здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст.9, 25 КПК України.

Як вбачається з поданого прокурором клопотання про закриття кримінального провадження подія кримінального правопорушення мала місце 29.08.2014 року, серед проведених слідчих (розшукових) дій прокурором зазначено лише про те, що допитано свідка ОСОБА_5 , надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України, у відповідь на виконання яких надано рапорти.

Крім того жодних відомостей на підтвердження проведення та виконання слідчих (розшукових) дій, вказаних у рапортах оперуповноважених до клопотання не долучено.

Крім того, суд констатує, що останні десять років до звернення прокурора з клопотанням про закриття кримінального провадження жодні слідчі (розшукові), спрямовані на встановлення особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, органом досудового розслідування не проводились, що свідчить про поверхневий та формальний підхід до розслідування вказаної події та не відповідає критеріям ефективності досудового розслідування.

Та обставина, що жодній особі в даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав передбачених п. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи (оскільки вона встановлена) або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Вимоги, якими держава обмежує свої повноваження щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини, носять індивідуальний характер, оскільки окрім перебігу часу вимагається не ухилення від слідства та суду, а також не вчинення нового злочину, що неможливо виконати, якщо особа чи особи, які вчинили злочин, не встановлені.

Сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення злочину не є підставою для закриття провадження за наявності у провадженні відомостей про особу, причетність якої до скоєння злочину має бути перевірена під час досудового розслідування.

Твердження прокурора про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила злочин, є передчасним і не відповідає завданням та засадам кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 284, 369, 314, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0009165 від 29 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п. 3-1 ч.1, п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_7