Провадження №: 1-кп/755/1127/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у межах кримінального провадження №0000853 від 01.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотання про скасування арешту накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2023 року, у справі №757/37205/23-к- з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 ; ключів від автомобіля MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_4 ; автомобіля марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_5 , оскільки арешт накладено необґрунтовано та у такому заході відпала потреба.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, оскільки автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні. Також, ч.9 ст.100 КК України передбачає спеціальну конфіскацію майна.

Обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання адвоката ОСОБА_4 .

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, у рамках якого воно подано до суду, дійшов наступного.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу /ч.1 ст.100 КПК України/.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 02.10.2023 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду накладений арешт на тимчасово вилучене 23.08.2023, в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_3 ; ключ від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ; автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 , який переданий на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20-Б, із забороною власнику (володільцю) користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, судом встановлено, що орган досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000853 від 01.10.2024 року визнавши зібрані докази достатніми склав обвинувальний акт, який передав на розгляд до суду. Водночас, ОСОБА_3 у вказаному провадженні не було повідомлено про підозру, у вказаному кримінальному провадженні він має статус свідка.

Крім того, речові докази повертаються як власнику, так і третій особі, якщо це не зашкодить подальшому судовому розгляду кримінального провадження.

Щодо посилання прокурора на те, що санкція ч.9 ст.100 КК України передбачає спеціальну конфіскацію майна, то відповідно до ч.1 ст.96-? КК України - спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до положень ч.9 ст.100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Спеціальна конфіскація за своєю правовою природою не є покаранням, а належить до інших заходів кримінально-правового характеру, які полягають у передбачених законом обмеженнях прав і свобод особи, що не мають карального навантаження, а спрямовані на забезпечення безпеки суспільства шляхом реалізації превентивної мети - утримання винних від скоєння нових протиправних діянь та усунення умов, які сприяють їх вчиненню. Отже, спеціальна конфіскація є заходом процесуального примусу, який обтяжує становище особи. Тому при застосуванні інституту спеціальної конфіскації слід дотримуватися принципу справедливого балансу між інтересами суспільства та необхідністю дотримання прав зацікавлених осіб.

Закон, у тому числі ч.10 ст.100 КПК, захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою. Такий підхід законодавця відповідає вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції, яка передбачає, серед іншого, що знаходження балансу між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавлених осіб у таких обставинах означає, що покладання такого тягаря на власника відповідного майна може бути виправданим, лише якщо його інтерес у поверненні йому майна переважується ризиком, що таке повернення полегшить вчинення злочинів і зашкодить боротьбі з організованою злочинністю.

Тягар доведення необхідності застосування спеціальної конфіскації покладається на сторону обвинувачення.

Також, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Із огляду на вищевикладене, суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності та приходить до висновку, що клопотання представника власника майна слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 131, 170-175, 309 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у межах кримінального провадження №0000853 від 01.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.332 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 02.10.2023 року, а саме: з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 на автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 який належить ОСОБА_3 ; ключів від автомобілю MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 ; автомобіля марки MERCEDES-BENZ GLE 250 з н.з. НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_3 , який переданий на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20- Б та повернути власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1