Справа № 182/582/20
Провадження № 1-кп/0182/551/2025
У Х В А Л А

Іменем України

02.10.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2019 року за №0003317 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тайга Кемеровської області, громадянки України, українки, не працюючої, пенсіонерка, вдова, освіта середня, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ( в режимі ВКЗ з власних технічних засобів),

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:

25.03.2016 ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, повторно умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення без законних на те підстав, в порушення абз.3 ч.1 ст.7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», 25.03.2016 знову подала до Управління Заяву та Декларацію, в які внесла недостовірні дані, не зазначивши що вона є власником будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 53,9 кв.м., який перебуває в її приватній власності, згідно договору купівлі - продажу №559671 рн 991 від 04.05.2007 року та 1/3 частки будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 75,3 кв.м., який перебуває в її приватній спільній частковій власності, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-883, виданий 07.08.2015 року, тим самим умисно приховала від Управління відомості, що впливають на право отримувати соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї.

На підставі поданих ОСОБА_3 документів рішенням Управління від 06.04.2016 останній було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї на період з 01.03.2016 по 31.08.2016 рік в розмірі 773 гривень 14 копійок щомісячно (однак у період з 01.05.2016 по 31.08,2016 сума вказаної допомоги збільшена до 829 гривень 14 копійок щомісячно), на яку вона не мала права.

Після цього, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, спрямованого на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, повторно умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення без законних на те підстав, в порушення абз.3 ч.1 ст.7 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», 21.09.2016 року подала до Управління Заяву та Декларацію, в які внесла недостовірні дані, не зазначивши про те, що вона є власником будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 53,9 кв.м., який перебуває в її приватній власності, згідно договору купівлі`продажу №559671 рн 991, від 04.05.2007 року та 1/3 частки будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 75,3 кв.м;, який перебуває в її приватній спільній частковій власності, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-883, виданий 07.08.2015 року, тим самим умисно приховала від Управління відомості, що впливають на право отримувати соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї.

Таким чином, на підставі поданих ОСОБА_3 документів, рішенням Управління від 29.09.2016 року останній було призначено державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї на період з 01.03.2016 по 28.02.2017 рік в розмірі 847 гривень 50 копійок щомісячно (однак у період з 01.12.2016 по 28.02.2017 сума вказаної допомоги збільшена до 935 гривень 25 копійок щомісячно), на яку вона не мала права.

У результаті зазначених вище умисних дій, ОСОБА_3 незаконно, умисно, повторно з корисливих мотивів, шляхом обману, за період часу з 01.03.2016 по 28.02.2017 рік незаконно отримала соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я у сумі 10 211 гривень 09 копійок, чим завдала державі в особі Управління збиток на вказану суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні адвокат заявив клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку зі закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України з закриттям кримінального провадження.

Обвинувачена підтримала клопотання свого захисника. Наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності зі вказаних нереабілітуючих підстав їй зрозумілі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

Представник потерпілої юридичної особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження без їх участі. Заявлений цивільний позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Судом роз`яснено обвинуваченій ОСОБА_3 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачена ОСОБА_3 надала згоду на закриття кримінального провадження за ч. 2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченої, суд вважає, що клопотання адвоката, підтримане обвинуваченою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нетяжкого злочину, крім випадків, передбаченого у пункті 2 цієї статті минуло п`ять років.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд звільняє особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження, як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Злочин, в скоєні якого обвинувачується ОСОБА_3 згідно вимог ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину.

Таким чином, з моменту скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення минуло більше 5 років, обвинувачена повинна бути звільнена від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї за ч. 2 ст. 190 КК України, належить закрити.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Щодо цивільного позову, поданого представником потерпілої юридичної особи у даному кримінальному провадженні, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31.03.1989 № 3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Таким чином, суд вважає, що цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні слід залишити без розгляду з роз`ясненням права його вирішення в порядку цивільного судочинства.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 12, 49 КК України, 284 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0003317 від 17.12.2019 року за ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.20219 за №0003317 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 190 КК України закрити, на підставіп. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Цивільний позов Управління соціальної політики Нікопольської міської ради до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити представнику Управління соціальної політики Нікопольської міської ради, що їх вимоги, щодо цивільного позову, можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1