Дата документу 03.10.2025Справа № 554/1909/25
Провадження № 1-кс/554/8467/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України,

в с т а н о в и л а:

Адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, у якому просив скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2025 року, на належний останній автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.06.2025 року накладено арешт на автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку. Указаний арешт адвокат вважав незаконним та таким, який накладено необґрунтовано.

Адвокат зазначив, що транспортний засіб «CADILLAC» моделі «СТ5» перебуває у власності третьої особи ОСОБА_6 , яка відповідно до договору купівлі-продажу № 80/452025/5066988 від 22.01.2025 року придбала його за 50000 грн. ОСОБА_6 не має жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні, в межах якого застосовано даний арешт, та будь-якого відношення до розслідуваного кримінального правопорушення.

На переконання адвоката, стороною обвинувачення при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не було надано будь-яких доказів, які б взагалі свідчили про можливе вчинення шахрайства, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, адвокат послався на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, отже безпідставним є арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, крім того, до матеріалів клопотання слідчим не було долучено постанови про визнання спірного авто речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто транспортний засіб не являється речовим доказом у кримінальному провадженні, він не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тому відповідно відсутні й підстави для його арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відтак, на переконання адвоката, правові підстави для обмеження прав та законних інтересів ОСОБА_6 щодо володіння майном у даному випадку відсутні.

Також зазначив, що автомобіль на даний час знаходиться на території спеціального майданчика для зберігання транспортних засобів Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, де немає належним умов для його зберігання, що призводить до псування майна. В свою чергу власниця має всі умови для зберігання автомобіля як речового доказу в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 підтримала клопотання, просила його задовольнити з викладених у ньому підстав. Наголосила на тому, що ОСОБА_9 добровільно на підставі усної домовленості передав спірний транспортний засіб разом із свідоцтвом про державну реєстрацію та ключами від нього, тому цей автомобіль не є предметом злочинного посягання, відповідно не характеризується критеріями, зазначеними у статті 98 КПК України, і не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що спірний транспортний засіб «CADILLAC» визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він набутий кримінально-протиправним шляхом, тобто є предметом злочинного посягання. Крім того, питання обґрунтованості застосованого заходу було предметом перевірки Полтавського апеляційного суду, за результатом якого колегія суддів дійшла висновку, що арешт на автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 накладено законно і обґрунтовано, з метою забезпечення збереження речових доказів, тому не знайшла підстав для скасування відповідної ухвали слідчого судді. Водночас було виключено із мотивувальної частини ухвали слідчого судді посилання щодо арешту майна з метою забезпечення цивільного позову. Прокурор вважала, що арешт на майно накладено обґрунтовано, його збереження є необхідним на даному етапі кримінального провадження, тому просила відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні статті 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу абз.2 ч.1 ст.174 КПК України вбачається, що законодавцем визначено дві підстави для скасування арешту майна під час досудового розслідування, зокрема, якщо буде доведено, що: 1) арешт майна накладено необґрунтовано; 2) у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

У даному випадку як на підставу для скасування арешту майна адвокат посилається на необґрунтованість, на його думку, рішення слідчого судді про застосування щодо спірного майна арешту.

Перевіряючи доводи клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, розпочате в зв`язку із надходженням заяви ОСОБА_9 про те, що невідома особа, діючи умисно, шляхом обману, заволоділа автомобілем марки CADILAC CTS, ДНЗ НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 .

12.02.2025 року транспортний засіб марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 оголошено в розшук.

21.02.2025 року названий автомобіль було вилучено під час проведення огляду на підставі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів.

Постановою слідчого від 21.02.2025 року автомобіль марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

09.06.2025 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави було накладено арешт на транспортний засіб марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

За змістом ухвали слідчого судді, спірний автомобіль було арештовано, оскільки він має значення для забезпечення даного кримінального провадження, зокрема цивільного позову.

Не погоджуючись з цією ухвалою, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на неї.

22.09.2025 року ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.06.2025 року було залишено без змін. В порядку ст. 404 КПК України з мотивувальної частини ухвали виключено вказівку слідчого судді про накладення арешту на майно з метою забезпечення цивільного позову.

При цьому, як убачається зі змісту цієї ухвали від 22.09.2025 року, доводи щодо необґрунтованості арешту, на які посилається адвокат як на підставу для скасування арешту майна, вже були перевірені та оцінені колегією суддів Полтавського апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 09.06.2025 року про арешт майна.

За результатом апеляційного перегляду колегія суддів Полтавського апеляційного суду дійшла висновку, що матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що автомобіль «CADILLAC» моделі «СТ5» відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки наявні достатні підстави вважати, що він набутий кримінально протиправним шляхом, тобто є предметом злочинного посягання, тому арешт, накладений на нього з метою забезпечення збереження речових доказів, є виправданим.

Колегія суддів також вважала, що на даному етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Доводи адвоката стосовно відсутності доказів, які б свідчили про вчинення зазначеного злочину та причетності до його скоєння ОСОБА_6 , повинні досліджуватися та оцінюватися під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, якщо кримінальне провадження буде скероване до суду.

Надаючи оцінку доводам сторін та матеріалам провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у даному випадку підстав вважати, що арешт на спірний транспортний засіб марки «CADILLAC» моделі «СТ5», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 накладено необґрунтовано, оскільки з наявних матеріалів вбачається існування достатніх підстав та розумних підозр вважати, що цей автомобіль є доказом злочину та набутий кримінально протиправним шляхом, тобто є предметом злочинного посягання, а отже, відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб являється речовим доказом у кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України, арешт накладено на нього обґрунтовано, з метою забезпечення збереження речових доказів, досудове розслідування на даний час триває та в органу досудового розслідування наявна необхідність у збереженні застосованого арешту в цілях кримінального провадження та для виконання його завдань, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність визначених статтею 174 КПК України підстав для скасування арешту майна під час досудового розслідування.

За таких обставин, клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000197 від 12.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 06 жовтня 2025 року о 15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1