Справа № 127/2998/26
Провадження № 1-кс/127/1281/26
У Х В А Л А

Іменем України

04 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

заявника клопотання: адвоката ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду, в режимі відеоконференції, клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж зменшення розміру застави у кримінальному провадженні №0000513, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до суду з клопотанням про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби у кримінальному провадженні №0000513.

Клопотання мотивовано тим, що 23.12.2025 ОСОБА_4 було вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2025 задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Тобто, судом було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, одночасно суд визначив заставу у розмірі 13 000 000 (тринадцять мільйонів) гривень.Як зазначається заявником, з моменту фактичного затримання та поміщення під варту стан здоров`я ОСОБА_4 істотно погіршився.

Подальше тримання ОСОБА_4 під вартою втрачає ознаки необхідності та пропорційності оскільки:

- держава фактично не забезпечує належний рівень медичної допомоги, а саме спеціалізованої медичної допомоги;

- ризики, передбачені ст. 177 КПК України, істотно знижені;

- мета запобіжного заходу може бути досягнута шляхом застосування менш суворого заходу.

На підставі викладеного захисник звернулася до суду зі вказаним клопотанням.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_3 підтримали подане клопотання, просили його задовольнити та змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну пору доби або ж зменшити розмір застави, визначивши його в межах встановлених статтею 182 КПК України.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував, щодо поданого клопотання, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів того, що після застосування запобіжного заходу мали місце нові обставини, які впливають на необхідність зміни підозрюваному запобіжного заходу, зокрема матеріали справи не містять доказів того, що перебуваючи в умовах слідчого ізолятора підозрюваний не отримує необхідного лікування.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку підозрюваного та його захисника, пояснення прокурора, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Судом встановлено, що першочергово СУ ГУНП у Вінницькій області здійснювалося, а на даний час четвертим слідчим відділом (з дислокацією у місті Вінниці) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000513, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 05.10.2025 за невстановлених обставин, ОСОБА_4 , діючи з корисливого мотиву, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та невстановленою особою, одержали інформацію про наявність великої суми грошових коштів та інших цінностей у приватному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживали ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Використовуючи отриману інформацію з метою досягнення спільного корисливого мотиву та мети заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та невстановлена особа спланували пограбування з проникненням у вищезазначений будинок під вигаданим приводом проведення обшуку, представившись співробітниками УСБУ в Харківській області.

Реалізуючи свій злочинний план, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вищезазначені особи 05.10.2025 близько 20:30 години, одягнувшись у камуфльований тактичний одяг зеленого кольору з шевронами та наліпками Служби безпеки України та використовуючи автомобіль марки «Deawoo Lanos» у кузові сірого кольору, на якому були встановлені державні номерні знаки НОМЕР_1 , прибули до домоволодіння ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжуючи свої спільні протиправні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, перебуваючи на подвір`ї біля вказаного будинку, вони представились потерпілій ОСОБА_10 співробітниками УСБУ в Харківській області та пред`явили їй документ, зовні схожий на службове посвідчення, повідомивши неправдиві відомості про необхідність проведення санкціонованого постановою прокурора обшуку домоволодіння.

Надалі в період часу з 20:30 години по 23:15 години 05.10.2025 ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, реалізуючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), проникли у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під вигаданим приводом проведення обшуку будинку, та перебуваючи у ньому відкрито заволоділи майном потерпілих, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами в сумі 280000 євро та близько 100000 гривень.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 та невстановленою особою залишили будинок потерпілих та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

На підставі здобутих доказів 23 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчиненому в особливо великих розмірах.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2025 по справі №127/40468/25 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 23.12.2025 по 20.02.2026 включно з одночасним визначенням застави у розмірі 13 000 000 (тринадцять мільйонів) гривень.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, або в суд за першою їх вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з особами, які являються потерпілими, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

За наслідками апеляційного перегляду вказаної ухвали слідчого судді, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.01.2026 ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 25 грудня 2025 року залишено без змін.

Як уже зазначалося, відповідно до статті 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Однак, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено відсутність підстав та обставин для зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт або ж зменшення розміру застави, оскільки даних, які б свідчили про необхідність застосування саме таких запобіжних заходів у клопотанні сторони захисту не вказано та в судовому засіданні не доведено.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, зазначав що він не причетний до зазначених у підозрі подій, а кваліфікація кримінального правопорушення за частиною 5 статті 186 КПК України не відповідає тим обставинам, які наведені в повідомленні про підозру.

Таким чином, на думку сторони захисту, повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України, є необґрунтованим, оскільки відсутні належні та допустимі докази причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення.

Такі посилання підозрюваного та його захисника судом до уваги не приймаються, з огляду на таке.

Питання повідомлення особі про підозру врегульоване нормами глави 22 КПК України.

Стандарт «достатніх підстав (доказів) для підозри» є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри». Для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Таким чином визначальним, під час перевірки обґрунтованості підозри є причетність особи до вчинення злочину, яке є похідним від встановлення факту вчинення тих діянь, які підпадають під кваліфікацію кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

За змістом повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 23 грудня 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у у відкритому викрадені чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчиненому в особливо великих розмірах.

Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, реалізуючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), проникли у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під вигаданим приводом проведення обшуку будинку, та перебуваючи у ньому відкрито заволоділи майном потерпілих, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме грошовими коштами в сумі 280000 євро та близько 100000 гривень.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 та невстановленою особою залишили будинок потерпілих та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Підозра ОСОБА_4 обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події за адресою: м. Вінниця, вул. Академічна, 15, від 06.10.2025, під час якого, зокрема, зафіксовано обстановку після вчинення кримінального правопорушення;

- показаннями потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які повідомили про обставини викрадення належного їм майна;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , яка повідомила про обставини вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , яка продала своєму знайомому ОСОБА_4 , мобільний телефон, що використовувався для готування до злочину;

- протоколами обшуків за місцями проживання осіб, які причетні до вчинення зазначених кримінальних правопорушень, в їхніх автомобілях, у ході яких виявлено речі та документи, які мають значення для кримінального провадження;

- протоколом огляду документів, отриманих від ТОВ «Інтернет-реклама Ріа», під час якого зафіксована ІР-адреса, з якої 25.09.2025 здійснювались перегляди реєстраційних номерів до автомобілів, що використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду документів, отриманих від ПрАТ «Київстар», під час якого зафіксовано користувачів, яким надавались передплачені послуги доступу до мережі Інтернет з вищезазначеної ІР-адреси;

- протоколом огляду документів, які містять інформацію про телефонні з`єднання між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та іншими абонентами, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності;

- протоколами проведення пред`явлення для впізнання особи за голосом з потерпілими, які впізнали голос підозрюваного.

На переконання слідчого судді, дані, що містяться у наданих до суду копіях матеріалів кримінального провадження №0000513 можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 186 КК України, та виправдовують подальше розслідування.

В той же час, всі заперечення сторони захисту з цього приводу вказують тільки на необхідність перевірки та/або уточнення певних обставин версії сторони обвинувачення, можливу необхідність проведення додаткових слідчих та процесуальних дій, проведення експертних досліджень тощо, але не спростовують того, що наразі достатньо даних, які виправдовують подальше розслідування.

Зокрема, ретельної перевірки в ході досудового розслідування підлягають посилання підозрюваного на наявність у нього алібі, а саме укладення 05.10.2025 договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) із ОСОБА_13 .

Як уже зазначалося, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, правильність кваліфікації дій особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

За таких обставин та висновків, питання про те, чи утворюють зазначені в підозрі події склад злочину та чи правильно вони кваліфіковані за ч. 5 ст. 186 КК України знаходиться за межами тих питань, які слідчий суддя вирішує на досудовому провадженні.

За визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Аналізуючи надані слідчим для вивчення матеріали кримінального провадження щодо обґрунтованості здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_4 слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, допустимість доказів щодо встановлення його винуватості, вважає, що зміст таких матеріалів може свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

Окремо варто зауважити, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, перевірялася Вінницьким апеляційним судом при апеляційному перегляді ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу. (справа №127/40468/25)

Крім того, обґрунтовуючи клопотання про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту адвокатом ОСОБА_3 зазначалося про наявність обставин, що знижуть ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням сторони захисту судом враховується наступне.

Відповідно до частини першої та другої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У сфері кримінального провадження поняття ризику можливо характеризувати, передусім, як небезпеку, пов`язану із обґрунтованою ймовірністю вчинення особою спроб протидії кримінальному провадженню, якої слід уникати. Саме в такому значенні, на думку слідчого судді, доцільно розуміти ризики, виокремлені у частині першій статті 177 КПК України як конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних, що заважають виконанню завдань кримінального провадження.

Отже, з метою усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому, слідчий суддя оцінює вірогідність та реальну можливість здійснення підозрюваним спроб протидіяти кримінальному провадженню у формах, визначених частиною першою статті 177 КПК України, та у разі існування високої ступені ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, застосовуючи стандарт достатності підстав, встановлює наявність таких ризиків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому, обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження покладено КПК України на слідчого, прокурора.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2025 по справі №127/40468/25 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 23.12.2025 по 20.02.2026 включно з одночасним визначенням застави у розмірі 13 000 000 (тринадцять мільйонів) гривень.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, або в суд за першою їх вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування з особами, які являються потерпілими, свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Обгрунтовуючи дане рішення слідчим суддею зазначено, що

«З матеріалів клопотання та пояснень прокурора в судовому засіданні встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні інші особи. Зокрема у вказаному провадженні повідомлено про підозру ще одній особі, однак наразі не встановлені усі особи, причетні до вчинення незаконної діяльності. Враховуючи, що підозрюваному відомі усі учасники правопорушення, останній може здійснювати вплив на співучасників, яким також відомі обставини провадження, переконуючи їх давати неправдиві показання, а також узгоджувати показання між собою, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, продовжується відшукання речових доказів, без застосування дієвого запобіжного заходу, підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення вини останнього, а також перешкоджати здійсненню належного досудового розслідування.»

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20.01.2026 по справі №127/40468/25, постановленою за наслідками апеляційного перегляду вищенаведеної ухвали слідчого судді, зазначено наступне:

«.......Щодо наявності ризику того, що підозрюваний зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Підозрюваний є уродженцем Донецької області, тривалий час там проживав та працював, тому неможливо повністю виключати того, що останній може переховуватися у тому числі на тимчасово окупованій частині території Донецької області, уродженцем якої він є. Колегія суддів також ураховує, що ОСОБА_4 відмовився добровільно надавати свої біологічні зразки для проведення порівняльного дослідження з метою підтвердження чи спростування факту вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування. Таким чином, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі за особливо тяжкий злочин у найближчій перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Зазначена обставина сама по собі може свідчити про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у поєднанні з тяжкістю можливого покарання. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» (§80, заява №33977/96, рішення від 26 червня 2001 року), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину та суворість покарання за його вчинення не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Наведені вище фактичні дані цього кримінального провадження, особисті обставини підозрюваного та тяжкість можливого покарання в сукупності надають колегії суддів підстави вважати про існування на час апеляційного розгляду ризику переховування від органу досудового розслідування або/та суду.

........ураховуючи можливість ОСОБА_4 як особисто, так і за допомогою невстановленого співучасника або інших осіб, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо існування на даному етапі кримінального провадження зазначеного ризику.

Також колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо обґрунтованості існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа.»

Отже, вищенаведеними судовими рішеннями встановлено наявність у кримінальному провадженні №0000513 ризиків того, що ОСОБА_4 будучи на волі, може переховування від органу досудового розслідування або/та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних тощо, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Що стосується посилання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та ряд захворювань, то такі посилання судом до уваги не приймаються, оскільки вказані обставини були предметом дослідження як суду першої, так і суду апеляційної інстанції при застосуванні запобіжного заходу та їм надана відповідна оцінка.

Зокрема, в ухвалі Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2025 по справі №127/40468/25, зазначено наступне: «Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше не судимий, на утриманні перебуває двоє дітей, а також має ряд захворювань, які документально підтверджені в судовому засіданні. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.»

Разом з тим, в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 20.01.2026 по справі №127/40468/25, постановленою за наслідками апеляційного перегляду вищенаведеної ухвали слідчого судді, зазначено наступне: «Колегія суддів ураховує наявність у підозрюваного ОСОБА_4 ряду хронічних хвороб, які підтверджуються наданими медичними документами.»

Окремо слідчий суддя наголошує на наступному.

Обгрунтовуючи клопотання про зміну підозрюваному запобіжного заходу захисником зазначалося, що з моменту фактичного затримання та поміщення під варту стан здоров`ю ОСОБА_4 істотно погіршився. Подальше тримання ОСОБА_4 під вартою втрачає ознаки необхідності та пропорційності оскільки держава фактично не забезпечує належний рівень медичної допомоги, а саме спеціалізованої медичної допомоги.

Такі посилання захисника є частково слушними, оскільки наявність у підозрюваного ОСОБА_4 ряду хронічних хвороб підтверджуються наданими медичними документами.

Більш того, в ході розгляду клопотання підозрюваному викликалася швидка медична допомога, лікарі якої надавали підозрюваному медичну допомогу та зафіксувала ряд рекомендацій.

В той же час, у висновку лікарів зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 на момент огляду не потребує госпіталізації.

При цьому, відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього на території СІЗО функціонує медична частина.

Медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

В умовах слідчого ізолятору ув`язненим особам забезпечується необхідна медична допомога відповідно до законодавства про охорону здоров`я, зокрема, положеннями наказу МЮ України від 14.06.2019 № 1769/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», наказу МЮ України та МОЗ України від 10.02.2012 № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально- виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» встановлено, що керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво слідчого ізолятору забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Тобто з вказаного вбачається, що встановлення захворювання, діагностика та лікування цього захворювання, а також можливість перебування у зв`язку з цим захворюванням підозрюваного ОСОБА_4 в умовах ізоляції, має здійснюватися закладом охорони здоров`я.

Наразі в матеріалах провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_4 в умовах слідчого ізолятора ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1) позбавлений права на отримання кваліфікованої медичної допомоги.

Аналогічний висновок зазначений також в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 20.01.2026, яка постановлена за наслідками перегляду ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що в умовах слідчого ізолятора підозрюваний обмежений або позбавлений можливості отримання необхідної медичної допомоги судом до уваги не приймаються, оскільки такі посилання не доведені належними та допустимими доказами, а з наданих копій медичних карток та медичних виписок суду, який не є фахівцем в галузі медицини, неможливо встановити наявність чи відсутність таких обставин.

За наявності ж відповідних висновків та/або рекомендації лікарів чи інших фахівців в галузі медицини сторона захисту не позбавлення можливості повторно ініціювати питання зміни запобіжного заходу підозрюваному.

Що стосується розміру застави, то як зазначено в ухвалі Вінницького апеляційного суду від 20.01.2026, яка постановлена за наслідками перегляду ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, визначаючи розмір застави у грошовому еквіваленті 13 000 000 гривень, слідчим суддею враховано виключність обставин справи, майновий стан підозрюваного, його можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення, розмір грошових коштів, якими можливо заволодів ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 та невстановленою слідством особою, а також його індивідуальні обставини.

Фактично підозрюваний та його захисник не погоджуються з визначеним розміром застави, однак будь-яких нових доказів чи аргументів, зокрема щодо майнового стану підозрюваного, його соціальних зв`язків, наявності рухомого та нерухомого майна тощо, які б вказували на непомірність визначеної застави та про необхідність її зменшення, останніми не надано, а тому зменшення підозрюваному розміру застави є передчасним.

Враховуючи викладене, проаналізувавши усі наведені вище посилання та обставини, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу, на даному етапі досудового розслідування, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 179, 182, 194, 196, 197, 201, 206, 309, 372 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зміну підозрюваному раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або ж зменшення розміру застави у кримінальному провадженні №0000513, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя