"03" листопада 2025 р. Справа № 363/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді подання командира військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду справи та зняття з обліку у військовій частині, звільненого від відбування покарання з випробуванням солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Володимирівка Софіївського району Дніпропетровської області, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 23.05.2023 за вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,-

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області звернувся командир військової частини НОМЕР_1 з поданням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням іспитового строку. Обґрунтовано це клопотання тим, що 20.03.2025 року до в/ч надійшли матеріали справи солдата ОСОБА_4 з вироком суду від 23.05.2023 року у справі за №363/27/23. Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2025 року за №4 солдат ОСОБА_4 справи та посаду розвідника 5 групи спеціальної розвідки роти спеціальної розвідки розвідувального батальйону в/ч НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.03.2025 року за №4020 солдата ОСОБА_4 поставлено на облік у в/ч як особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.01.2025 року за №33 солдата ОСОБА_4 з 30.01.2025 року вважати безвісно відсутнім військовослужбовцем, а відтак командир в/ч, посилаючись на положення наказу МОУ за №337 від 17.09.2020 року «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбуття покарання з випробуванням» просив вирішити питання про зняття з обліку у військовій частині у зв`язку зі зникненням безвісті солдата ОСОБА_4 та закінченням іспитового строку.

До подання додано заяву командира в/ч НОМЕР_1 від 17.09.2025 року, в якій останній просив розгляд подання розглянути за його відстуності.

Засуджений до суду не прибув.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання, посилався на те, що відсутня інформація про те, чи були вчинені засудженим під час іспитового строку кримінальні правопорушення та чи притягувався він до адміністративної відповідальності, ані орган пробації, ані командир військової частини не надав суду відомостей про зазначене, а відтак на думку прокурора, суд позбавлений можливості вирішити питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Оскільки неявка командира в/ч та засудженого не перешкоджає розгляду подання, суд вважає за можливим проводити судове засідання без їх участі.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, під час виконання вироків місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. п. 5, 8, 9, 13-3 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Так, вироком Вишгородського районного суду Київської області від 23.05.2023 року у справі за №363/27/23 ОСОБА_4 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначене покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки.

Вирок суду направлено на виконання до Вишгородського РВ №1 ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області, який виконуючи свої повноваження, поставив ОСОБА_4 на облік у відділі, здійснив його виклик та роз`яснив порядок і умови відбування покарання з випробуванням, встановив дні явки до відділу.

Зі змісту подання командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням іспитового строку вбачається, що 20.03.2025 року до в/ч надійшли матеріали справи солдата ОСОБА_4 з вироком суду від 23.05.2023 року у справі за №363/27/23., що підтверджується особовою справою за №20 від 2025 року.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2025 року за №4 - солдат ОСОБА_4 справи та посаду розвідника 5 групи спеціальної розвідки роти спеціальної розвідки розвідувального батальйону в/ч НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.03.2025 року за №4020 солдата ОСОБА_4 поставлено на облік у в/ч як особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.01.2025 року за №33 солдата ОСОБА_4 з 30.01.2025 року вважати безвісно відсутнім військовослужбовцем, який зник безвісті під час захисту Батьківщини та у зв`язку із відсутністю інформації про його місцеперебування

Таким чином, командир в/ч, посилаючись на положення наказу МОУ за №337 від 17.09.2020 року «Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбуття покарання з випробуванням» просив вирішити питання про зняття з обліку ОСОБА_4 у військовій частині у зв`язку з його зникненням безвісті під час захисту Батьківщини та закінченням іспитового строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 129-1 Конституції України - судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 ч. 1 ст. ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 3 ст. 75 КК України встановлено, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ст. 76 КК України суд покладає обов`язки на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

В ч. 2 ст. 165 КВК України зазначено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

При цьому, ч. 1 та ч. 3 ст. 164 КВК України встановлено, що уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію». Звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Наказом Міністерства оборони України від 17.09.2020 року за №337 зі змінами, внесеними наказом МО за №234 від 16.08.2022 року, було затверджено Порядок здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням (далі - Порядок).

Так, за п.2 розділу 1 вказаного Порядку термін «військовослужбовець, звільнений від відбування покарання з випробуванням» вживається в такому значенні - військовослужбовець, якого вироком суду, що набрав законної сили, засуджено до покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі або позбавлення волі на строк не більше п`яти років та звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

Згідно п. 2 розділу 2 Порядку, поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) здійснюється в одноденний строк після отримання копії вироку суду, що набрав законної сили, засвідченого та скріпленого відповідною печаткою суду.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку підставою для поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) є вирок суду, що набрав законної сили, та надійшов на адресу військової частини (установи) у визначений законодавством строк.

Відповідно до абзацу 8 п. 3 розділу 2 Порядку - у разі мобілізації засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням, під час дії особливого періоду в Україні до закінчення іспитового строку копія судового рішення передається уповноваженим органом з питань пробації, на обліку якого перебував засуджений, до військової частини (установи) за місцем проходження військової служби.

Згідно абзацу 10 п. 3 розділу 2 Порядку, у разі виявлення факту призову засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на військову службу під час дії особливого періоду територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надає уповноваженому органу з питань пробації інформацію про військову частину (установу), в якій засуджений проходить військову службу, її місцезнаходження та витяг із відповідного наказу.

Відповідно до п. 12 розділу 3 Порядку, стосовно військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, який протягом іспитового строку виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (підтверджується наданою військовослужбовцем довідкою про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, отриманою відповідно до Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.112016 року за №1256, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.01.2017 року за №22/29890), після закінчення іспитового строку командир (начальник) військової частини (установи) надсилає до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого проживає такий військовослужбовець, клопотання про звільнення його від призначеного покарання та його особову справу.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України - під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України - клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 14 КВК України - військові частини, гауптвахти виконують покарання у виді позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, службового обмеження для військовослужбовців, засуджених за кримінальні проступки, арешту з утриманням засуджених на гауптвахтах, а також здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

На підставі ч. 1 ст. 163 КВК України - нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.

Як вже було зазначено, у відповідності до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного покарання.

Згідно з п. 1 ст. 89 КК України - такими, що не мають судимості, визнаються: 1) особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.

За змістом ст. ст. 78, 89 КК України, скасування випробування та направлення засудженого для відбування призначеного вироком покарання можливе лише в період іспитового строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області 23.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком два роки. Вирок після набрання законної сили був спрямований до Вишгородського РВ за №1 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, який 15.08.2023 року прийняв його до виконання про що повідомив суд.

Зі змісту подання командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням іспитового строку вбачається, що 20.03.2025 року до в/ч надійшли матеріали справи солдата ОСОБА_4 з вироком суду від 23.05.2023 року у справі за №363/27/23., що підтверджується особовою справою за №20 від 2025 року.

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 04.01.2025 року за №4 - солдат ОСОБА_4 справи та посаду розвідника 5 групи спеціальної розвідки роти спеціальної розвідки розвідувального батальйону в/ч НОМЕР_1 прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 31.01.2025 року за №33 солдата ОСОБА_4 з 30.01.2025 року вважати безвісно відсутнім військовослужбовцем, який зник безвісті під час захисту Батьківщини та у зв`язку із відсутністю інформації про його місцеперебування

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 22.03.2025 року за №4020 солдата ОСОБА_4 поставлено на облік у в/ч як особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням.

Жодної інформації про те, що після того, як вирок суду направлено на виконання до Вишгородського РВ №1 ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області, який виконуючи свої повноваження, чи поставив ОСОБА_4 на облік у відділі, чи здійснив його виклик та чи роз`яснив порядок і умови відбування покарання з випробуванням суду не надано. Як і не надано інформації про те, чи притягувався ОСОБА_4 до адміністративної та кримінальної відповідальності та чи не вчиняв нового злочину під час дії іспитового строку.

Відсутня інформація про те чи на виконання вимог ст. 76 КК України, а також положень наказу Міністерства оборони України за №337 від 17.09.2020 року - органом пробації вчасно вживались заходи на ініціювання процесу передачі вироку для подальшого виконання командиру військової частини.

За наявною інформацією, 30.01.2025 року солдат ОСОБА_4 зник безвісті під час захисту Батьківщини. В той же час до подання не надано ані висновку службового розслідування, ані інформації про внесення/невнесення з цих причин до ЄРДР відповідної інформації.

Згідно ст. 5 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування. Окрім того права та інтереси особи, зниклої безвісти за особливих обставин, а також її майно підлягають захисту до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом, або оголошення її померлою відповідно до законодавства.

Таким чином, у суду відсутня інформація про те чи виконані заходи соціально-виховного впливу, чи притягувався засуджений під час іспитового строку до адміністративної чи кримінальної відповідальності, як і відсуднє належне підтвердження того, що ОСОБА_4 , вважається таким, що зник безвісті.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75-78 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання командира в/ч НОМЕР_1 про зняття з обліку у військовій частині, звільненого від відбування покарання з випробуванням солдата ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1