№ 1-кп/755/383/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002071 від 24.06.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, Ферганської обл., м. Яйпан, росіянина, громадянина України, працюючого водієм, одруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

У ОСОБА_8 , напередодні 23.06.2021 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, виникли неприязні відносини з раніше невідомим йому власником автомобіля марки «КІА», моделі «К5», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким виявився ОСОБА_6 , на ґрунті того, що останній залишав вказаний автомобіль біля житлового будинку № 6 по вул. Юності у м. Києві, на паркувальному місці, на якому до цього, протягом тривалого часу ОСОБА_8 також залишав власний автомобіль марки «КІА», моделі «Соренто», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , помилково вважаючи вказане місце своєї власністю та з цього приводу, ОСОБА_8 залишав записку з вимогами не займати місце для паркування. Так, 23.06.2021 року, приблизно о 08 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 перебував за адресою: м. Київ, вул. Юності, 6, де побачив раніше невідомого йому ОСОБА_6 , який підійшов до нього та висловив ОСОБА_8 зауваження з приводу наклеювання записки з вимогами не припарковувати автомобіль на його місці та погрозами.

У цей час, у ОСОБА_8 , з мотиву явної неповаги до суспільства, що виражалося у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося особливою зухвалістю. Так, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 у відповідь на зауваження ОСОБА_6 почав наносити удари руками та ногами останньому та, підійшовши до власного автомобіля моделі «КІА», моделі «Соренто», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , звідки дістав раніше заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень у вигляді дерев`яної палиці, тримаючи її в руках, почав бігти до потерпілого ОСОБА_6 з метою нанесення йому тілесних ушкоджень вказаним предметом. У свою чергу, ОСОБА_6 , з метою відвернення отримання можливих тілесних ушкоджень, захищаючись, вдарив ОСОБА_8 та почав тікати від нього, але той, нехтуючи усіма існуючими правилами та нормами поведінки, тримаючи вказану дерев`яну палицю в руках, голосно вигукуючи погрози у бік потерпілого, що супроводжувалось нецензурною лексикою, здійснив спробу наздогнати ОСОБА_6 . У подальшому, ОСОБА_8 , усвідомивши, що фізично не встигає наздогнати потерпілого, цілеспрямовано кинув вказаною дерев`яною палицею у бік потерпілого, влучивши нею йому в область спини, а сам повернувся до власного автомобіля моделі «КІА», моделі «Соренто», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , сівши за кермо якого, свої хуліганські дії не припинив, а продовжив переслідувати ОСОБА_6 .

Далі, ОСОБА_8 , рухаючись на вказаному власному автомобілі по асфальтовому покриттю паралельно до потерпілого, наздогнав останнього, який біг по тротуару вздовж території середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 258 м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1-А.

Цим самим, ОСОБА_8 , створюючи небезпеку для інших учасників дорожнього руху та пішоходів, зокрема, неповнолітніх осіб, що рухались до вказаної школи по тротуару, з метою демонстрації своєї зверхності над потерпілою особою, виїхав на тротуар, після чого, збільшив швидкість та наїхав лівим переднім колесом на праву ногу потерпілого ОСОБА_6 , внаслідок чого, останній впав на землю, у зв`язку з завданням йому тілесних ушкоджень. Після зазначених дій, одразу, зупинивши автомобіль, ОСОБА_8 із невстановленою особою, вийшов із вказаного вище автомобіля, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб, якими були помічені злочинні дії останнього, діючи умисно, з мотиву явної неповаги до суспільства, тримаючи у правій руці дерев`яну палицю, почав наносити нею, руками і ногами цілеспрямовані хаотичні удари в область голови та тулуба ОСОБА_6 .

Невдовзі, хуліганські дії ОСОБА_8 було припинено сторонніми перехожими особами, після чого, останній, разом із сім`єю, з місця вчинення кримінального правопорушення зник на автомобілі.

Унаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_9 було нанесено синці та садна, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та забійні рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно з висновком експерта № 042-1022-2021 від 17.08.2021 року Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе саме за ч. 4 ст. 296 КК України не визнав та показав, що подія мала місце 23.06.2021 року, вранці, біля його будинку за адресою: м. Київ, вул. Юності, 6. Коли він вийшов до свого автомобіля зранку, то побачив, що в ньому спущене колесо і в цей момент, до нього підійшов потерпілий ОСОБА_6 та почав звинувачувати його у тому, що він припаркував свій автомобіль на його місці і про те, що на його автомобілі знаходилася записка з погрозами, на що він відповів потерпілому, що то не він залишив записку, однак, останній зняв свій рюкзак та почав його бити, спочатку, - кулаком з лівої сторони в голову, шию, губу, від чого він ненадовго втратив рівновагу, а коли отямився, то відштовхнув потерпілого та між ними відбулася сварка, але останнього він не бив, а той одягнув рюкзак та почав бігти. Далі, йому необхідно було їхати за квітами, а тому, він разом із дружиною та сином сіли до автомобіля і коли рухалися, то він побачив потерпілого та, вийшовши з автомобіля, почав кричати останньому, щоб той зупинився, однак, той не реагував, а тому, він почав наздоганяти потерпілого на автомобілі й коли наздогнав, запитав його про те, чому той здійснив на нього напад, однак, потерпілий знову почав бігти, а тому, він кинув у нього палицею, яку потім забрав, але потерпілий не зупинявся і він знову почав наздоганяти останнього на автомобілі. Далі, він наздогнав потерпілого через 300 метрів, коли той, намагаючись втекти через хвіртку, спіткнувся через бордюр та сам впав на траву, і коли там лежав, то він вдарив його двічі палицею по плечу. Коли підійшов до потерпілого, то той почав виражатися у його бік нецензурною лайкою, після чого, до них підбігла жінка, яка прибирала на території школи, та хотіла його вдарити граблями, на що він зазначив останній, що це не він, а саме потерпілий його вдарив та відійшов від останнього. Після чого, до них під`їхав ще один автомобіль та люди почали розпитувати про те, що сталася, а потерпілий почав кричати, щоб йому викликали швидку медичну допомогу та поліцію, а він поїхав з місця події, оскільки в автомобілі його чекали неповнолітній син та дружина. Після події, коли він їхав, йому стало зле, а тому, він поїхав до відділення швидкої медичної допомоги і коли там знаходився, то приїхали працівники поліції, які повідомили йому, що він вчинив наїзд на пішохода та відвезли його на місце події, оглянули його автомобіль та з`ясували, що ніякого наїзду він не вчиняв. Потім, його відвезли назад до лікарні, де йому було встановлено діагноз - струс головного мозку.

Оцінка суду

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо не визнання своєї провини саме у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, його вина повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_10 , які попереджались про кримінальну відповідальність, а саме:

- допитаний, у порядку ст. 353 КПК України, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що вперше, він побачив обвинуваченого ОСОБА_8 у день події. Так, 23.06.2021 року, приблизно о 08 годині 15 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Юності, 6, він припаркував свій автомобіль та побачив, що обвинувачений був біля свого автомобілі, а оскільки він отримував багато разів записки з погрозами про те, щоб він не залишав свій транспортний засіб на місці, де стояв автомобіль обвинуваченого «КІА», моделі «Соренто», д.н.з. НОМЕР_2 , то підійшов до останнього та пояснив, що будь-хто може припаркуватися там, де йому зручно. Після чого, у них з обвинуваченим відбулася словесна перепалка, останній виражався нецензурно, образливо, після чого, ОСОБА_8 почав наносити йому удари по плечу, він одного з яких він ухилився, та вдарив останнього долонею по обличчю та відштовхнув, і в них продовжилася словесна перепалка. Далі, обвинувачений підійшов до багажного відділення свого автомобіля, взяв палицю, на що він запитав його, що той робить та обвинувачений почав нею у нього кидати, а тому, він почав тікати. Він побіг на інший бік дороги, аби обвинувачений його не побачив, однак, ОСОБА_8 наздогнав його на автомобілі приблизно через метрів 500, зупинився, вийшов з автомобіля та кинув у нього палицею, яку він підняв, щоб той не зміг нею у нього кидати, та знову продовжив тікати від останнього, а обвинувачений, у свою чергу, почав знову його наздоганяти разом із сином на автомобілі, і коли наздогнав, то він від останнього намагався відійти, але обвинувачений виїхав автомобілем на тротуар та наїхав йому на праву ногу, від чого, він впав і коли повернувся догори обличчям, то побачив, що ОСОБА_8 вийшов з автомобіля та вдарив його по обличчю палицею. У свою чергу, він почав закриватися руками, аби уникнути ударів, однак, останній наніс йому ще 5-6 ударів, можливо й ногами, та він почав кричати, щоб викликали працівників поліції та швидку медичну допомогу. Зокрема, у нього на плечах знаходився рюкзак, за який обвинувачений хотів затягнути його до багажного відділення свого автомобіля. Після чого, до них підбігла жінка, в якої в руках знаходилися граблі, а обвинувачений, мабуть, зрозумівши що накоїв, забрав свою жінку та сина і поїхав з місця події, а люди, які підійшли на місце, почали його розпитувати про те, що сталося, однак, він не розумів їх питань, оскільки перебував у стресовому стані. Далі, хтось викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу. Першою, приїхала швидка медична допомога і його повезли до лікарні. У нього було опухле око, слід на нозі від наїзду та в подальшому, так і залишилися шрами на нозі та брові;

- допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_10 суду показав, що до події він з обвинуваченим ОСОБА_8 знайомий не був, а 23 червня 2021 року він гуляв із собакою на вулиці, йшовши по пішохідній зоні, де побачив, як біг чоловік (потерпілий), а за ним різко їхав автомобіль марки «КІА» сірого кольору, який наздогнав останнього на пішохідній зоні біля школи, після чого, з автомобіля, з водійського місця, вийшов інший чоловік (обвинувачений ОСОБА_8 ) та біля паркану почав наносити потерпілому удари палицею по голові, від чого, в останнього з`явилася на лобі кров через розсічення. Далі, обвинувачений сів до автомобіля та поїхав, а він, разом з іншими перехожими, підійшли до потерпілого, викликали швидку медичну допомогу, а він викликав працівників поліції, які по приїзду, відібрали у нього показання та він пішов з місця події. На місці події він знаходився приблизно 20 хвилин, щодо даної події потерпілий йому нічого не повідомляв, лише чув, що останньому обвинувачений переїхав автомобілем ногу та було видно, що нога від наїзду стала темного кольору, а сам обвинувачений на місце події так і не повертався, не допомагав;

- допитані у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в частині характеристики особи обвинуваченого, у порядку ст. 352 КПК України, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суду показали, що вони є сусідами обвинуваченого ОСОБА_8 , з яким проживають в одному під`їзді, знають останнього приблизно 30 років, зокрема, і його родину. За весь час, коли обвинувачений переїхав проживати до їхнього будинку, останній а ні з ними, а ні з будь-ким іншим не конфліктував, спокійний, організовував ремонт у під`їзді їх будинку, допомагав у всього абсолютно безкоштовно;

- допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в частині характеристики особи обвинуваченого, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_13 суду показав, що він є сусідом обвинуваченого ОСОБА_8 , вперше з яким познайомився ще у 2017 році та за весь це час, йому не відома інформація про агресивну поведінку ОСОБА_8 , який радо допомагає сусідам;

- допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту в частині характеристики особи обвинуваченого, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_14 суду показав, що він познайомився з обвинуваченим ОСОБА_8 десь у 2008-2009 року, якому, запропонував роботу водієм, після чого, вони почали товаришувати, відпочивати. Обвинувачений є спокійною людиною, надійний, характеризується лише з позитивного боку, зокрема, допомагає йому доставляти гуманітарну допомоги в зону бойових дій.

Суд, оцінює показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 у частині доказів, як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Свідки сторони захисту ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 надали показання в частині характеристики особи обвинуваченого, а не щодо обставин кримінального провадження.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- протоколом огляду місця події від 23.06.2021 року з додатками, відповідно до якого, 23.06.2021 року було проведено огляд відкритої ділянки з асфальтним покриттям, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Шалетт навпроти будинку № 1, у ході якого виявлено пішохідний перехід з обох боків дороги, який знаходиться на двосторонній проїжджій частині. На момент огляду виявлено камери «Безпечне Місто» зі сторони будинку № 1 по вул. Шамо у м. Києві (т. 1 а.п. 39-43);

- довідкою КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 23.06.2021 року № 7499, відповідно до якої, під час огляду ОСОБА_6 поставлено діагноз: забійна рана лобової, лівої бровної ділянки носу, перелом кісток носу (т. 1 а.п. 47);

- довідкою КНП «Олександрівська міська клінічна лікарня» від 23.06.2021 року № 337, відповідно до якої, під час огляду у ОСОБА_6 встановлено забій, гематома повік, гнійний кон`юнктивіт лівого ока та фото, з яких вбачаються тілесні ушкодження ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 47-51);

- постановами про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 19.07.2021 року та зміну підслідності від 20.07.2021 року (т. 1 а.п. 52-55);

- висновком експерта № 042-1022-2021 від 17.08.2021 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_6 на момент звернення за медичною допомогою 23.06.2021 року та судово-медичного огляду, проведеного 24.06.2021 року, мали місце наступні тілесні ушкодження: забійні рани - в лівій надбрівній ділянці, на переніссі зліва; синці - на повіках лівого ока, по задній поверхні лівого плеча в верхній третині; садна - по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, зовнішній поверхні лівої гомілки в середні та нижній третинах. Вказані ушкодження спричиненні тупим предметом (предметами), могли утворитися 23.06.2021 року та відносяться: синці та садна - до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); забійні рани - від 17.08.2021 року, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т. 1 а.п. 57-60);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2021 року за участю свідка ОСОБА_15 , з якого вбачається, що ОСОБА_15 , переглянувши в присутності двох понятих фотознімки осіб, серед яких наявний фотознімок особи, яка вчинила злочин, повідомила, що зможе впізнати дану особу та бачила, що вранці 23.06.2021 року за адресою: м. Київ, вул. Шалетт, 1-А, біля СЗШ № 258, невідомий чоловік бив битою, руками та ногами хлопця, якому переїхав ногу своїм автомобілем, серед пред`явлених їй на фотознімках осіб вона впізнала особу під № 2, яку добре запам`ятала за рисами обличчя, формою губ та носу. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2021 року на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 64-67);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2021 року, за участю свідка ОСОБА_16 , з якого вбачається, що ОСОБА_16 , переглянувши в присутності двох понятих фотознімки осіб, серед яких наявний фотознімок особи, яка вчинила злочин, повідомив, що зможе впізнати дану особу та бачив, що вранці 23.06.2021 року били молодого чоловіка битою, якому переїхали ногу автомобілем, він тоді був присутній з іншими свідками та намагався припинити протиправні дії невідомого чоловіка, серед пред`явлених йому на фотознімках осіб він впізнав особу під № 1 за ознаками іноземця та характерними рисами обличчя, губами, носом, формою обличчя. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.08.2021 року на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 72-75);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.08.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , з якого вбачається, що ОСОБА_6 , переглянувши в присутності двох понятих фотознімки осіб, серед яких наявний фотознімок особи, яка вчинила злочин, повідомив, що зможе впізнати дану особу, яка вранці 23.06.2021 року наносила йому тілесні ушкодження та переїхала ногу на автомобілі «Kia Соренто» сірого кольору, зокрема, в особи була бита, якою завдавала йому тілесні ушкодження, серед пред`явлених йому на фотознімках осіб він впізнав особу під № 4, яку добре запам`ятав, за формою обличчя, носу, губ, очей. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.08.2021 року на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 80-83);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2021 року за участю свідка ОСОБА_17 , з якого вбачається, що ОСОБА_17 , переглянувши в присутності двох понятих фотознімки осіб, серед яких наявний фотознімок особи, яка вчинила злочин, повідомив, що зможе впізнати дану особу, яка вранці 23.06.2021 року автомобіль «Kia Соренто» виїхав на тротуар та переїхав ногу потерпілому, вийшовши з автомобіля, дана особа почала наносити тілесні ушкодження останньому битою, серед пред`явлених йому на фотознімках осіб він впізнав особу під № 4, за загальними ознаками, а саме: рисами обличчя, губами, носом, зовні схожа на іноземця. Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.08.2021 року на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 92-95);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2021 року з відеозаписом, який було переглянуто у судовому засіданні, відповідно до якого, свідок ОСОБА_17 показав, що 23.06.2021 року о 08 годині 20 хвилин, він йшов в офіс по тротуару та побачив, як біжить потерпілий, а із-за повороту на швидкості виїжджає сірий автомобіль марки «КІА Соренто», д.н.з. НОМЕР_2 , який заїжджає на тротуар і водій наїжджає на ногу потерпілому, збиваючи його, а сам зупиняється. Свідок зазначив, що у цей час він дістав телефон та почав знімати подію на відео. Під час слідчого експерименту свідок вказав місце, де відбувалася подія - тротуар та зелена зона біля середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 258 м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1-А, місце, де стояв автомобіль, як на траві лежав потерпілий, як водій автомобіля бив дерев`яною палкою, схожою на биту, потерпілого, приблизно бачив 3-4 удари по голові, та окрім того, бив потерпілого ногами і руками. Коли свідок підійшов до учасників події, нападник перестав бити потерпілого. Навколо зібралися люди. Стан потерпілого був жахливий, обличчя було все побите і в крові, а нападник сховав палку у багажник та поїхав з місця події, не дочекавшись поліцію (т. 1 а.п. 96-99);

- протоколом перегляду відеозапису від 19.08.2021 року з додатками, який був наданий свідком ОСОБА_17 , який повністю узгоджується з переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, на якому зафіксовано чоловіка, середнього зросту, середньої тілобудови, який одягнутий в білу футболку, білі штани та в руках тримає невідомий предмет жовтого кольору, схожий на биту (особа 1), також видно жінку в червоному платті (особа 2), яка стоїть поруч з молодим хлопцем, який одягнутий у червону футболку, шорти темного кольору та кросівки (особа 3). Під час огляду відеозапису також було виявлено, що особа 1 наносить удар предметом, схожим на биту особі 4, яка одягнута у червоні шорти та лежить на землі на лівому боці, також особа 1 намагається підняти особу 4 смикаючи її за руку (т. 1 а.п. 100-101);

- постановою про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 19.08.2021 року, а саме: дослідженого 19.08.2021 року носія - CD-R диску «НР» 700 Mb 52х, без написів, з відеозаписом, який здійснював на свій мобільний телефон свідок ОСОБА_17 , що містить інформацію щодо причетності до кримінального правопорушення (т. 1 а.п. 102);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2021 року, з відеозаписом, який був переглянутий у судовому засіданні, відповідно до якого, свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є працівниками в школі, показали, що 23.06.2021 року, вранці, вони перебували на території середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 258 м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1-А. Свідок ОСОБА_15 бачила, як у цей час біг потерпілий, а за ним на швидкості їхав автомобіль, який у подальшому, переїхав ногу потерпілому, від чого, останній впав на землю. Після цього, водій автомобіля вийшов та почав бити потерпілого дерев`яною палкою, схожою на биту, по обличчю, ногами і руками по тулубу, потім, намагався затягнути потерпілого до багажника автомобіля. Під час даної події нападник вживав нецензурну лексику, на обличчі у потерпілого було дуже багато крові, яка виникла від нанесених нападником ударів потерпілому, а в нападника тілесних ушкоджень не було та після події він робив вигляд, що ніякої палки не було. Всі перехожі, свідки даної події, намагалися зупинити нападника, після чого, останній зник з місця події. Свідок ОСОБА_16 розповів, що прийшов на місце події після свідка ОСОБА_15 на голосні крики людей та побачив, як водій автомобіля бив кулаками та ногами потерпілого, аж поки жінка з лопатою не відігнала нападника від потерпілого. Нападник злякався, сів до автомобіля і поїхав, не дочекавшись працівників поліції (т. 1 а.п. 104-107);

- протоколом обшуку від 12.10.2021 року з додатками, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, було вилучено, добровільно наданні речі ОСОБА_8 : футболку чоловічу, джинси та мобільний телефон «Redmi» (т. 1 а.п. 113-122);

- протоколом обшуку від 12.10.2021 року з додатками та відеозаписом, який було переглянуто у судовому засіданні, відповідно до якого, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.10.2021 року, було проведено обшук в автомобілі марки «КІА Соренто», д.н.з. НОМЕР_2 , у ході якого, було вилучено дерев`яну палицю із багажного відділення, також, змиви з керма та з коробки передач автомобіля (т. 1 а.п. 125-133) та постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 12.10.2021 року, а саме: футболки чоловічої, джинсів, мобільного телефону «Redmi», дерев`яної палиці із багажного відділення, також, змивів з керма та з коробки передач автомобіля, що були вилучені під час проведення обшуків за адресою: АДРЕСА_1 та в автомобілі марки «КІА Соренто», д.н.з. НОМЕР_2 (т. 1 а.п. 134-136);

- рапортом, відповідно до якого, 23.06.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за № 40936 від 23.06.2021 року, як ДТП з травмованими, відповідно до якого, 23.06.2021 року, о 08 годині 29 хвилин, надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 23.06.2021 року, за адресою: м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1-А, водій на автомобіля наїхав на пішохода. Прибувши на місце виклику, працівниками патрульної поліції було виявлено потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що в нього виник конфлікт за парковку за адресою вул. Юності, 6, з водієм автомобілем марки «КІА Соренто», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , який переріс у бійку. Через деякий час, коли бійка закінчилася, водій автомобіля ОСОБА_8 наздогнав потерпілого на вул. Міста Шалетт та здійснив на нього наїзд на зеленій зоні, після чого, декілька разів ударив по голові. ОСОБА_6 було госпіталізовано до БСП, бригада 1105, за попереднім діагнозом - забійні травми ноги та голови (т. 1 а.п. 159).

Доказами в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, належними є докази, згідно зі ст. 85 КПК України, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому діянні.

Та обставина, що обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували причетність до злочину предмету - дерев`яної палиці, яку було вилучено працівниками поліції з багажного відділення автомобіля ОСОБА_8 під час обшуку, не ставить під сумнів наведені вище докази та правильність висновків суду за результатами їх дослідження, адже на цей предмет - дерев`яну палицю, яка визнана речовим доказом, як на знаряддя вчинення злочину, з якою обвинувачений прибув на місце події, вказували потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_10 , а також, під час проведення слідчих експериментів свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Крім того, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису від 19.08.2021 року, який був наданий свідком ОСОБА_17 , вбачається схожість дерев`яної палиці, яка була у руці обвинуваченого ОСОБА_8 під час нанесення ним удару потерпілому, яку працівники поліції вилучили під час обшуку автомобіля.

Що стосується протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.08.2021 року, 12.08.2021 року та 16.08.2021 року (з довідками) за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_6 , з яких вбачається, що свідки та потерпілий впізнали сина обвинуваченого ОСОБА_18 , який був на місці події (т. 1 а.п. 68-71, 76-79, 84-87, 88-91), то, суд визнає їх неналежними доказами, оскільки вони не підтверджують та не спростовують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Крім того, що стосується висновку експерта від 24.06.2021 року № 041-1284-2021, відповідно до якого, відсутність медичної документації, у тому числі результатів додаткових досліджень, не дозволяє судити про характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень (том 1 а.п. 61-62), то, суд відноситься критично, оскільки будь-яких даних на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушення він не містить, тому, до уваги не береться.

Щодо доводів сторони захисту про невідповідність окремих доказів у вказаному кримінальному провадженні, то слід зазначити, що вони є необґрунтованими та нічим не підтверджені, тому, що під час дослідження матеріалів кримінального провадження підстав для визнання доказів, які були покладені в основу вироку, недопустимими, судом не встановлено, так як не було встановлено факту істотних порушень прав і свобод учасників провадження.

Вирішуючи питання про застосування правил ст. 87 КПК до наданих сторонами доказів, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, суд вказав, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті. Суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим. Однак, у даному кримінальному провадженні, порушень вимог КПК України, про які зазначено у даній правовій позиції Верховного суду, судом не встановлено.

Зокрема, суд розцінює твердження сторони захисту про не вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення саме за ч. 4 ст. 296 КК України та невизнання останнім своєї вини, як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, оскільки, будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, останніми не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Зокрема, що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_8 , що саме ОСОБА_6 провокував конфлікт і наніс йому тілесні ушкодження, а він захищався від нього, то суд вважає, що вони не відповідають встановленим обставинам, оскільки спростовуються показаннями потерпілого, які у суду не викликають сумніву, а також показаннями свідка ОСОБА_10 та іншими доказами, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, що узгоджуються між собою і не викликають сумнівів.

Наявні у матеріалах кримінального провадження довідка з МКЛШМД м. Київ на ім`я ОСОБА_8 від 13.10.2021 року № 12306 та копія медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 , які були надані стороною захисту, то суд не бере їх до уваги, оскільки вони не відносяться до предмету доказування саме у даному кримінальному провадженні, а можуть слугувати для подання заяви про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, що стосується доводів захисника про те, що його підзахисний ОСОБА_8 не вчиняв інкримінованого йому злочину, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 296 КК України є неправильною та підлягає перекваліфікації за ст. 125 КК України, хоча обвинувачений взагалі не визнав у ході розгляду кримінального провадження умислу на вчинення будь якого кримінального правопорушення, суд приходить до такого.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших поза юридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Основними критеріями відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, між іншим, є об`єкт злочину і така ознака суб`єктивної сторони, як його мотив. Мотивом хуліганства є неповага до суспільства, однак, причини вчинення таких дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Так, фактичною підставою кваліфікації кримінального правопорушення ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: причина виникнення конфлікту; місце вчинення протиправних дій; обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг протиправного посягання; форма та характер дій обвинуваченого.

Так, судом встановлено, що 23.06.2021 року, приблизно о 8 годині 10 хвилин, біля будинку 6 по вул. Юності у м. Києві, ОСОБА_8 , обурився на зауваження ОСОБА_6 з приводу записки щодо місця паркування автомобіля, у результаті чого, між ними виник словесний конфлікт та бійка, однак, ОСОБА_8 не зупинився на цьому, хоча мав таку можливість, натомість, нехтуючи всі правила поведінки, порушуючи вимоги закону, почав переслідувати потерпілого на власному автомобілі по тротуару у громадському місці, де було багато людей, біля території середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 258 м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Міста Шалетт, 1-А, збільшивши при цьому швидкість, виїхав на тротуар, не думаючи про безпеку інших осіб, наздогнав потерпілого, переїхав йому ногу, зупинився на зеленій зоні, вийшов з автомобіля, не припиняючи свої дії, наніс останньому численні тілесні ушкодження ногами і руками, заздалегідь заготовленою дерев`яною палицею по голові (обличчю) і тулубу, при цьому, на зауваження пересічних громадян припинити вчиняти протиправні дії обвинувачений не реагував, висловлювався нецензурною лексикою в бік потерпілого та його дії були припинені тільки завдяки стороннім особам, після чого, обвинувачений поїхав з місця події, тим самим, посягаючи саме на порушення громадського порядку із особливою зухвалістю, викликаною його бажанням показати свою зверхність, пов`язану із неповагою до людської гідності та байдужим ставленням до законів і сталих правил поведінки в суспільстві. Крім того, з переглянутого у судовому засіданні відеозапису по вул. Міста Шалетт, 1-А, наданого свідком ОСОБА_17 , судом було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 лежав на землі та жодних дій відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не вчиняв, а навпаки, закривав руками свою голову, захищаючись від удару палицею, який наносив обвинувачений. Тому, суд вважає, що дії обвинуваченого у застосуванні дерев`яної палиці щодо потерпілого не були викликані будь-якою необхідністю. Між тим, його поведінка, вказує на те, що він своїми діями хотів показати свою вищість (винятковість), пов`язану з неповагою до потерпілого, байдужим ставленням до законів та установлених у суспільстві правил поведінки, переслідуючи потерпілого на автомобілі по тротуару у громадському місці, де було багато людей, біля території середньої загальноосвітньої школи, виїхав на тротуар, не думаючи про безпеку інших осіб, нехтуючи правилами поведінки наздогнав потерпілого, переїхав йому ногу, зупинився на зеленій зоні, вийшов з автомобіля, не припиняючи свої, які були припинені завдяки тільки перехожим особам, наніс тілесні ушкодження. Вказане узгоджується з показами свідка ОСОБА_10 та іншими дослідженими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 листопада 2020 року у справі № 442/66/16-к, хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші об`єкти захисту. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки. Тому наявність особистих неприязних стосунків між особами само по собі ще не свідчить про відсутність хуліганського мотиву в діях обвинуваченої особи, адже для визначення мотиву злочинних дій потрібно враховувати їх характер та спосіб вчинення, причини, що спонукали особу вчинити певні дії, поведінку обвинуваченого та потерпілих до і під час події.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі, перевіривши і оцінивши всі доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_8 про невинуватість останнього та неправильну кваліфікацію його дій, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним інкримінованого злочину, є доведеною.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду від 10.11.2020 року у справі № 283/1233/19 (провадження 51-3348км20), відповідно до якої, хуліганство відрізняється від інших злочинів спрямованістю умислу, мотивами, цілями винного та обставинами вчинення ним кримінально караних дій. Зокрема, дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо інших осіб, і були викликані особистими неприязними стосунками, певними діями потерпілих тощо, кваліфікують як хуліганство лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. При цьому грубе порушення громадського порядку передбачає недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях. Оцінювати порушення як грубе слід з урахуванням кількості його учасників, території, на якій мало місце порушення, кількості потерпілих, тривалості порушення тощо. Наявність особистих неприязних стосунків між особами само по собі ще не свідчить про відсутність хуліганського мотиву в діях обвинуваченої особи, адже для визначення мотиву злочинних дій потрібно враховувати їх характер та спосіб вчинення, причини, що спонукали особу вчинити певні дії, поведінку обвинуваченого та потерпілих до і під час події.

Крім того, суд бере до уваги і правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду від 01.10.2019 року у справі № 704/158/16-к (провадження 51-9521км18), у якій суд зазначив, що суб`єктивна ж сторона хуліганства характеризується умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства. При цьому неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною, тобто очевидною, безсумнівною як для винної особи, так і для очевидців його дій. Під особливою зухвалістю слід розуміти нахабне поводження, буйство, поєднане з насильством, що спричинило завдання тілесного ушкодження чи знущання над потерпілим, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян тощо.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Призначення покарання

Прокурор просив визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, з урахуванням досліджених доказів та показань потерпілого, зокрема, позиції останнього щодо призначення покарання обвинуваченому, відсутності пом`якшуючих обставин. Щодо кваліфікації кримінального правопорушення, то основним критерієм розмежування хуліганства від інших кримінальних правопорушен ь є об`єкт посягання та мотив, а саме, об`єктом хуліганства є громадський порядок, а мотивом - неповага до суспільства, однак, причини вчинення кримінального правопорушення можуть бути різні, це може бути бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а показати свою зверхність, виразивши явну неповагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, і в даному випадку, між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт, оскільки обвинувачений обурився на зауваження останнього, та в подальшому, він на автомобілі переслідував потерпілого на території біля школи, переїхав йому ногу та перегородив рух, палицею наніс останньому удари, на зауваження інших осіб не реагував, висловлювався нецензурною лайкою та покинув місце події, тобто, такою поведінкою показав свою зверхність до встановлених норм та правил поведінки, які викладені в обвинувальному акті, що стали підставою для кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 296 КК України. Таким чином, з урахування вищевикладеного, прохав призначити обвинуваченому ОСОБА_19 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_6 скерував до суду заяву, в якій прохав призначити обвинуваченому ОСОБА_19 максимальну міру покарання, оскільки останній, за те, що сталося, жодного разу йому не зателефонував та не вибачився.

Захисник ОСОБА_7 прохав перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки в діях ОСОБА_8 відсутній мотив явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого ст. 296 КК України. Дії його підзахисного зумовлені наміром завдати шкоди здоров`ю потерпілого на ґрунті особистого конфлікту, який виник через поведінку потерпілого, який першим завдав його підзахисному легкі тілесні ушкодження, і безпосередньо спрямовані на досягнення цього результату, тому, містять об`єктивні ознаки злочину проти особи та підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 125 КК України. Зокрема, до матеріалів кримінального провадження не долучено знаряддя злочину (біту чи палку), а висновки сторони обвинувачення ґрунтуються на припущеннях доказів того, що предмет, який нібито, використав ОСОБА_8 для нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 був спеціально ним для цього пристосований чи заздалегідь заготовлений. Таким чином, прохав врахувати та дати юридичну оцінку фактичним обставинам кримінального провадження, які стосуються: природи взаємовідносин, які склалися між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , причини виникнення діяння у ОСОБА_8 обстановки та обставин, за яких відбувся перебіг посягання; характеру та динаміки дій ОСОБА_8 , характеру наслідків та причинного зв`язку між ними та діяннями його підзахисного. Прохав, з урахуванням перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 125 КК України, звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_19 підтримав думку свого захисника, прохав суворо його не карати та ухвалити справедливе рішення, оскільки громадський порядок не порушував.

Позиція суду щодо призначення покарання

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше не судимий; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину не визнав, не попросив вибачення у потерпілого, не розкаявся у вчиненому); поведінку під час та після вчинення злочинних діянь, зокрема, маючи можливість припинити свої дії цього не вчинив, а навпаки, нехтуючи всі правила поведінки, на автомобілі, по тротуару, де було багато людей, біля школи, продовжив вчиняти дії, на зауваження громадян припинити протиправні дії щодо потерпілого не реагував, медичну допомогу потерпілому не надав, з місця вчинення злочину зник та будь-якого жалю з приводу вчиненого не висловив. Зокрема, прокурор та потерпілий прохали призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання останнього, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, відсутністю обставин, які б пом`якшували покарання, конкретних обставин кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного (свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся), його особи, суд вважає, що його перевиховання й виправлення не можливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, однак, поряд з цим, суд бере до уваги його позитивну характеристику, працює, раніше не судимий, тому вважає за необхідне призначити покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 296 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № 042-1022-2021 від 17.08.2021 року в розмірі 555 гривень 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2021 року, на майно, вилучене під час обшуку житла та автомобіля, а саме: футболку чоловічу сірого кольору «INEXTENSO» розмір S та джинси світло-коричневого кольору чоловічі «HEyouSHE», які запаковано до спеціального пакету «Національна поліції України» № ЕХР0444894 з підписами понятих; мобільний телефон чорного кольору «Redmi» модель № M2006C3MNG, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , із сім картою «Lifecell», номер НОМЕР_5 , який запаковано до спеціального пакету № КІV2126848 з підписами понятих; дерев`яну палицю з багажного відділення розміром приблизно 40 см у довжину, яку запаковано до паперового мішку з контролером № Е21721123 із забороною використання, розпорядження, відчуження вказаного майна - скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: футболку чоловічу сірого кольору «INEXTENSO» розмір S та джинси світло-коричневого кольору чоловічі «HE you SHE», які запаковано до спеціального пакету «Національна поліції України» № ЕХР0444894 з підписами понятих; мобільний телефон чорного кольору «Redmi» модель № M2006C3MNG, imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , із сім-картою «Lifecell», номер НОМЕР_5 , який запаковано до спеціального пакету № КІV 2126848 з підписами понятих - повернути ОСОБА_8 ;

- дерев`яну палицю, вилучену з багажного відділення, розміром приблизно 40 см в довжину, яку запаковано до паперового мішку з контролером № Е21721123; змиви на марлевому бинті з дистильованою водою, зроблені з водійського керма та коробки передач, які поміщено до конвертів з відповідними написами, та в подальшому, два конверти зі змивами запаковано до одного паперового конверту, скріпленого печаткою «Для пакетів» з підписами понятих, - знищити після набрання вироком законної сили;

- СD-R диск «НР» 700 Mb 52x з відеозаписом із мобільного телефону з місця події (м. Київ, вул. Шалетт, 1-А, поблизу школи № 258), що приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: