Номер провадження: 11-кп/813/1116/26
Справа № 504/3383/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Доброславського районного суду Одеської області від 03 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000048, внесеному до ЄРДР 23.06.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кордон, Одеського району Одеської області, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на 3 (три) роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 309, ч. ч.1,4 ст. 358 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. ч.1,4 ст. 358 КК України, та призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складення призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у виді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років та 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, зарахувавши ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні, де ухвалено вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року, з 04.04.2024 до 28.05.2024 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_7 обраховується з моменту його затримання для виконання вироку.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 23.06.2025, приблизно о 13 годині 00 хвилин, точний час судом не встановлено, ОСОБА_7 , рухаючись вздовж будинку АДРЕСА_3 , на узбіччі, в траві, помітив полімерний паперовий згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною - PVP.

В цей момент у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання вказаної психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту.

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання для власного вживання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_7 умисно підібрав зіп-пакет з вищевказаною особливо небезпечною психотропною речовиною, після чого поклав його до кишені своїх шортів, які були одягнуті на ньому та став зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

Того ж дня, у період часу з 14 години 26 хвилин до 14 години 45 хвилин, під час проведення огляду місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована напроти будинку 2а по вул. Володимира Гусєва в с. Іллічанка Одеського району Одеської області, у ОСОБА_7 виявлено та вилучено один зіп-пакет з кристалічною речовою, білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, з кількісним вмістом 0,293г.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Крім цього, у травні 2025 року, точна дата та час судом не встановлено, але не пізніше 23.06.2025 ОСОБА_7 , перебуваючи на вул. Івана Франка в с. Іллічанка Одеського р-ну Одеської області, точна адреса не встановлена, знайшов паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РС УДМС України в Черкаській області від 14.08.2015. В цей момент, у ОСОБА_7 виник противоправний умисел, направлений на підроблення офіційного документа (паспорту громадянина України) який видається і посвідчується державною установою і який посвідчує особу власника, всупереч порядку, установленому Постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» від 26 червня 1992 року N2503-ХII, для подальшого використання.

З метою реалізації свого противоправного наміру, діючи умисно, ОСОБА_7 підняв знайдений ним паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РС УДМС України в Черкаській області від 14.08.2015 та поклав до кишені свого одягу.

Після чого, того ж дня, на виконання свого протиправного умислу, ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч порядку, установленому Постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» від 26 червня 1992 року N2503-ХII та маючи умисел на підробку офіційного документу (паспорту громадянина України) який видається і посвідчується державною установою і який посвідчує особу власника, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , підробив вищезазначений паспорт громадянина України, а саме - вніс зміни шляхом заміни фотокартки особи на сторінці № 1 на власну фотокартку.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується особою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою його використання.

Також, 23.06.2025 о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 перебував за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Ілічанка, вул. Володимира Гусєва, поблизу будинку 2А, де був зупинений працівниками поліції, які попросили представитись та пред`явити документ, що посвідчує особу. На вказане прохання ОСОБА_7 представився як ОСОБА_9 та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, бажаючи їх настання, з метою приховати свої дійсні анкетні дані, реалізуючи протиправний намір направлений на використання завідомо підробленого офіційного документу, діючи умисно, надав співробітникам поліції паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серія НОМЕР_1 , виданий Тальнівським РС УДМС України в Черкаській області від 14.08.2015, який знайшов в кінці травня 2025 року та який підробив, шляхом вклеювання власної фотокартки на сторінці № l паспорту, тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, прокурор Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, правильності кваліфікації судом його дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що на час ухвалення оскарженого вироку у суду першої інстанції не було відомостей про набрання вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року законної сили, а відтак відсутні підстави для його врахування та застосування положень ст. 71 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання.

За таких обставин прокурор просить змінити вирок суду та вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складення призначених покарань, остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила змінити вирок суду першої інстанції відповідно до вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, крім того він не заперечував проти розгляду справи за відсутності його захисника, який у судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про дату та час апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із матеріалів провадження, вирок суду щодо ОСОБА_7 постановлено у порядку спрощеного провадження, за правилами ст. ст. 381, 382 КПК України. Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. ч.1,4 ст. 358 КК України, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ст. ст. 381, 382 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання за оскарженим вироком, зокрема в частині безпідставного застосування положень ст.71 КК України при визначені остаточного покарання заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 був засуджений вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за правилами ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на 3 (три) роки, який відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень не набрав законної сили та оскаржується в апеляційному порядку.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У статті 8 КПК визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК полягає в тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

За вимогами ч. 1 ст. 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Тобто до того моменту, коли обвинувальний вирок суду набере законної сили, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і відповідні державні органи повинні поводитися з нею як з невинуватою собою. Це означає, що суди не мають права призначати покарання за сукупністю злочинів, у тому числі на підставі ч. 1 ст. 71 КК, за наявності попереднього вироку, який не набрав законної сили. Такі висновки відповідають практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Аллене де Рібемон проти Франції».

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 червня 2019 року (провадження № 51-8405км18, справа №461/604/18) міститься висновок про те, що, якщо новий злочин вчинено після постановлення вироку, але до набрання цим вироком законної сили, правила складання покарань, передбачені ст. 71 КК, не можуть бути застосовані.

Разом з тим, в порушення вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції при ухваленні оскарженого вироку застосував дію ст.71 КК України та призначив остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, в даному випадку, суд не мав права застосовувати дію ст.71 КК України при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання, оскільки попередній вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.05.2024 року не набрав законної сили.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 та п.2 ч.1 ст.413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, зокрема застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Зазначена зміна вироку суду першої інстанції жодним чином не погіршує правового становища обвинуваченого ОСОБА_7 , а навпаки покращує його.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні.

Керуючись статтями, 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Доброславського районного суду Одеської області від 03 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000048, внесеному до ЄРДР 23.06.2025 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 309, ч. ч.1,4 ст. 358 КК України, - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України до покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складення призначених покарань, остаточно вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 1 (одного) року та 1 (одного) місяця обмеження волі.

Початок строку відбування ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4