Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/343/26
Провадження № 1-кс/644/89/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України,-

УСТАНОВИВ:

19.01.2026 року ОСОБА_3 подано до суду скаргу в порядку ст.206 КПК України. Заявниця просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити до Індустріального районного суду міста Харкова ОСОБА_2 для з`ясування підстав позбавлення волі. Постановити ухвалу, якою визнати незаконним затримання та тримання у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 14.01.2026 року і негайно його звільнити як незаконно затриманого.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 14.01.2026 року приблизно о 09.00 годині її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був схоплений на вулиці за адресою АДРЕСА_1 , невідомими людьми у формі військових у кількості близько 10 осіб на двох автобусах фольксваген, які оточили його машину і погрожували. Його було віддано до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де його було позбавлено телефонного зв`язку, його змусили пройти огляд ВЛК, з яким він не згоден, оскільки не має жодних медичних документів при собі, не надавав згоди на відправку до військової частини, є охрещеним Свідком Єгови вже 16 років. Вважала, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 , які достеменно обізнані про релігійні переконання її чоловіка, незаконно утримують його в приміщенні центру з метою примусити їхати до військової частини проти волі та релігійного сумління. Із заявою на неправомірні дії службовців ІНФОРМАЦІЯ_1 до поліції, приїжджало два екіпажи, але чоловіка звільнено не було. Вважала, що ОСОБА_2 незаконно тримають під вартою без будь-яких законних рішень суду.

Слідчий суддя дослідивши матеріали скарги приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Це положення кореспондується зі статтею 55 Конституції України, в якій закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб та право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України (частина третя статті 26 КПК України).

Приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 206 КПК України передбачено, що слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із наведених положень законодавства, розгляду в порядку статті 206 КПК України підлягають клопотання/скарги, які виникають із кримінально-правових відносин, та передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише у слідчого судді в ході досудового розслідування.

Отже, передбачені статтею 206 КПК України загальні обов`язки слідчого судді щодо захисту прав людини поширюються не на усі обставини, які розцінюються особою як порушення її права на свободу та особисту недоторканість, а лише на випадки, коли особа позбавляється свободи у процедурі здійснення кримінального провадження.

Вимогами ст.206 КПК України врегульовано порядок здійснення контролю слідчим суддею щодо законності тримання осіб під вартою в межах кримінально-процесуального закону. Зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (яка позбавлена свободи), слідчий суддя уповноважений під час розгляду скарги на незаконне тримання під вартою або іншого клопотання (скарги), розгляд яких віднесено до його повноважень та які подані в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства, службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції, а затримання уповноваженими службовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадян та їх утримання на території збірного пункту не є незаконним позбавленням особи свободи в розумінні ст.206 КПК України.

Як вбачається із змісту скарги ОСОБА_2 перебуває в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, звертаючись до слідчого судді з метою захисту прав ОСОБА_2 , заявниця не погоджується із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пов`язані з мобілізацією відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Між ОСОБА_2 та уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 виникли правовідносини, що врегульовані законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

Заявниця вважала, що ОСОБА_2 незаконно тримають під вартою без буд-яких законних рішень суду. Зазначала, що двічі викликала поліцію, але заходів вжито не було. Даних про внесення зазначених відомостей до ЄРДР матеріали заяви не містять. Доказів того, що ОСОБА_2 незаконно затримано представниками органу державної влади чи службовими особами в рамках будь-якого кримінального провадження, що він утримується під вартою в установі, перелік яких визначено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», матеріали скарги не містять.

Уповноважені особи ТЦК та СП не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки в порядку вимог ст. 206 КПК України. Незгода із їх діями не належить до юрисдикції та повноважень слідчого судді, компетенція якого розповсюджується лише на стадію досудового розслідування, вказані спірні правовідносини щодо незаконного затримання, призову на проходження служби, підлягають оскарженню передбаченому законом в порядку як до начальника ТЦК та СП, так і до адміністративного суду, а, у разі наявності в діях осіб ознак злочину, - у порядку, встановленому КПК України.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку статті 206 КПК України.

Положеннями частини шостої статті 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Приймаючи до уваги викладене, слідчий суддя, вважає, що відсутні підстави для відкриття провадження за поданою скаргою, оскільки повноваження слідчого судді не поширюються на дії та бездіяльність службових осіб поза межами конкретного кримінального провадження.

Керуючись статтями 206, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в порядку ст.206 КПК України,- відмовити.

Повний текст ухвали виготовлений 19.01.2026 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчисляється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1