В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі судового засідання № 6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000872 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Самгородок Сквирського району Київської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.02.2022 Сквирським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, від відбування якого звільнено не було.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 5 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

В середині серпня місяця 2025 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 перебуваючи на земельній ділянці свого подвір`я, що розташоване в межах території приватного домоволодіння АДРЕСА_1 , де він фактично проживає, виявив дикорослі рослини виду конопель та розуміючи, що вони є нарковмісними, переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зірвав дані частини вказаних рослин, чим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежено.

Далі, ОСОБА_3 , вказаний наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, переніс до гаражного приміщення за місцем свого проживання, що за вище вказаною адресою. Надалі частину канабісу висушив та подрібнив, чим виготовив наркотичний засіб канабіс, після чого його незаконно зберігав з метою власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 30 серпня 2025 року у період часу з 13 години 36 хвилину до 13 години 59 хвилин, в ході проведення огляду за місцем проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, у гаражному приміщенні виявлено речовину рослинного походження зеленого кольору, яка є наркотичним засобом обіг якого обмежено канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 47,66 г.

Згідно «Списку №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в «Таблиці 1» «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно таблиці №1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 року №188 кримінальна відповідальність за зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено - канабісу, настає в разі зберігання наркотичного засобу масою від 5 г.

Крім того, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 05 липня 2023 року, о 08:00, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників) не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та до 15 липня 2023 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

15 липня 2023 року солдат ОСОБА_3 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді солдата резерву 37 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, в умовах воєнного стану, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 19 липня 2023 року, приблизно о 08 годинні 30 хвилин, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників) самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та до 30.09.2025 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів щодо з`явлення до правоохоронних органів, інших органів військового управління.

30.09.2025 з`явився до Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, що за адресою: Київська область м. Біла Церква вул. Шолом-Алейхема, 21В, та заявив про себе.

Між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 16 грудня 2025 року, укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та за ч. 5 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану та самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання:

- за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України віднесені до кримінального проступку (ч. 1 ст. 309 КК України) та тяжкого злочину (ч. 5 ст. 407 КК України ), внаслідок яких шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд погоджується з наведеними в обвинувальному акті обставинами, які пом`якшують покарання та визнає відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави в розмірі 2647 грн. 20 коп.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 468, 469, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 16 грудня 2025 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 , ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

- за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати до строку покарання за цим вироком строк перебування під вартою з 22.10.2025 по 15.12.2025 з розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання за даним вироком рахувати з 16.12.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили продовжити у виді тримання під вартою з утримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 20 коп.

Речові докази у справі:

- поліетиленовий пакет із вмістом сухої подрібненої речовини канабісу, масою , в перерахунку на висушену речовину 47,66 г та пристрій для паління, який складається із двох фрагментів пластикової пляшки, верхня частина із нашаруванням речовини темного кольору, які поміщено до спецпакету 6182031, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_6