УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

(повний текст)

23 вересня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні № 0000928 від 28.07.2025

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Енергодар, Запоріжської області, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, дітей немає, із вищою освітою, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту поданого клопотання, слідчим управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000928 від 28.07.2025, у якому 29.09.2024 повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Енергодар, Запорізької області, громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.07.2025, у громадянина України ОСОБА_5 , якому достовірно відомо про збройний напад Російської Федерації на Україну, з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, а також з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на вчинення перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом підпалів транспортних засобів Збройних Сил України та інших військових формувань. Так, встановлено, що в ході підшукання ОСОБА_5 підробітку, останній, використовуючи власний мобільний телефон марки Xiaomi Mi9 model MI902F1G в телеграм-чаті в застосунку для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram» отримав повідомлення від користувача, що підписаний « ОСОБА_7 », в якому останній запропонував ОСОБА_5 , за грошову винагороду у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США здійснювати підпал транспортних засобів, що відносяться до Збройних Сил України та інших військових формувань. Після отримання зазначеної пропозиції ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, а також з метою вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України та проти громадської безпеки, використовуючи застосунок для миттєвого обміну повідомленнями «Telegram», повідомив користувачу з назвою акаунту « ОСОБА_7 », усвідомлюючи, що вказаний користувач є представником держави-агресора, про те, що готовий здійснювати підпали транспортних засобів, що відносяться до Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, ОСОБА_5 , отримавши у застосунку «Telegram» повідомлення про підтвердження від користувача з назвою акаунту « ОСОБА_7 », підшукав автомобіль марки Kia Sorento д.н.з. НОМЕР_1 та наліпкою «ЄЖИК», що мав військове забарвлення. Розуміючи, що вказаний транспортний засіб відноситься до Збройних Сил України, ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Mi9 model MI902F1G», відправив користувачу « ОСОБА_7 » фотографію транспортного засобу Kia Sorento д.н.з. НОМЕР_1 з наліпкою «ЄЖИК» з метою отримання підтвердження щодо можливого підпалу, на що отримав згоду. В подальшому ОСОБА_5 , з метою підготовки до вчинення кримінального правопорушення, за місцем колишнього проживання за адресою: АДРЕСА_3 (на території Куренівської лазні) викрав у співмешканця 1 літр бензину, який розлив на дві пляшки по 0,5 л. Надалі, отримавши в «Telegram» чергове підтвердження від «ОСОБА_7», ОСОБА_5 , розуміючи суспільну небезпечність свого діяння, не пізніше 05 год. 00 хв. 27.07.2025 року вирушив до останнього відомого місця перебування вказаного автомобіля. Перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дубровицька, 7, переконавшись у наявності автомобіля, близько 05 год. 07 хв. 27.07.2025 року, переслідуючи злочинний умисел, використовуючи заздалегідь підготовлені дві пляшки бензину по 0,5 л, здійснив підпал транспортного засобу Kia Sorento д.н.з. НОМЕР_1 з наліпкою «ЄЖИК». Для реалізації умислу ОСОБА_5 полив передню частину транспортного засобу бензином, переконавшись у достатній кількості горючої рідини, використав підготовлену запальничку, запалив її та підніс до автомобіля, унаслідок чого автомобіль загорівся та був знищений. Після здійснення підпалу ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон «Xiaomi Mi9 model MI902F1G», провів відеозйомку кримінального правопорушення з метою подальшого «звітування» замовнику у «Telegram». Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, маючи на меті завдання шкоди основам національної безпеки України та громадської безпеки, а також переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 , використовуючи власний телефон та «Telegram», надіслав користувачу « ОСОБА_7 » відео підпалу на підтвердження виконання завдання та для отримання розрахунку на особистий криптогаманець на біржі ByBit. Того ж дня невстановлена особа під ніком « ОСОБА_7 » перерахувала на криптогаманець ОСОБА_5 на ByBit з власного криптогаманця НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 150 USDT як оплату за підпал автомобіля Kia Sorento д.н.з. НОМЕР_1 з наліпкою «ЄЖИК». У подальшому, не пізніше 05 год. 07 хв. 27.07.2025 року, переконавшись у загорянні транспортного засобу, ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності покинув місце підпалу. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройним Силам України в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України. 29 липня 2025 року йому повідомлено про підозру у перешкоджанні законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період за ч. 1 ст. 114-1 КК України. Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується даними протоколу огляду мобільного телефону від 29 липня 2025 року, даними протоколу допиту підозрюваного від 28 липня 2025 року, даними протоколу допиту свідка від 29 липня 2025 року, даними протоколу огляду місця події від 27 липня 2025 року, а також даними протоколу слідчого експерименту від 29 липня 2025 року.

Оцінюючи наведені обставини крізь призму вимог статей 177, 178, 183 КПК України, слідчий суддя виходить із того, що в даному провадженні наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 умисного злочину проти основ національної безпеки у воєнний час, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України шляхом підпалу транспортного засобу, що мав ознаки належності до військових формувань. Обґрунтованість підозри підтверджена сукупністю узгоджених між собою фактичних даних, вилучених з не процесуальних назв документів як таких, а саме з даних протоколу огляду мобільного телефону підозрюваного, де зафіксовано контакт із користувачем месенджера «Telegram» під ніком « ОСОБА_7 », фотознімки транспортного засобу Kia Sorento д.н.з. НОМЕР_1 з наліпкою «ЄЖИК», а також відеозапис виконання підпалу; з даних протоколу огляду місця події, де задокументовано наслідки знищення транспортного засобу та характер обгорілих поверхонь, відповідний до способу підпалу з використанням легкозаймистої рідини; з даних слідчого експерименту, який відтворив маршрут і послідовність дій підозрюваного, підтвердивши технічну можливість вчинення підпалу у вказаний час та місці; з даних протоколів допитів, якими зафіксовано опосередковані відомості про підготовку до злочину, пошук горючої рідини та її поділ на дві пляшки по 0,5 л, а також відомості про подальший «звіт» у чаті «Telegram» і перерахування криптовалюти на гаманець підозрюваного. При цьому характер даних криптотранзакції у розмірі 150 USDT з ідентифікацією криптогаманця НОМЕР_2 , співвіднесений із зафіксованим у месенджері «Telegram» обміном повідомленнями та відео підпалу, створює цілісну логічну картину мотиву, способу, результату та винагороди, несумісну із версією випадковості чи добросовісної поведінки.

За таких вихідних даних слідчий суддя приходить до висновку про наявність і реальність процесуальних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, причому кожен із них у цій справі не є абстрактним припущенням, а виводиться із конкретних фактичних даних, їх змісту та контексту. Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органу досудового розслідування та суду - підтверджується не стільки самим тяжким характером інкримінованого діяння і санкцією ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, скільки автентичною поведінковою моделлю підозрюваного: використанням анонімізованих каналів зв`язку у «Telegram», конспіративністю узгоджень із невстановленою особою під ніком « ОСОБА_7 », здійсненням відеофіксації «для замовника» і одержанням винагороди у криптовалюті з мінімізацією слідів у банківських системах. Ця модель у своїй суті має антимінімізаційну спрямованість - особа, що знає як приховувати сліди підготовки і виконання протиправного діяння, користується сервісами з підвищеним рівнем анонімності, має реальні знання і навички уникнути виявлення в офлайн-просторі, що у поєднанні з усвідомленням невідворотності покарання за тяжкий злочин створює значну імовірність ухилення. Зазначене узгоджується з даними огляду телефону і чатів у «Telegram» та з відеозаписом події, відображеними в матеріалах провадження.

Ризик, визначений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконний вплив на свідків, - у цьому конкретному випадку підтверджується даними протоколу огляду місця події і даними процесуальних документів про залучення понятих, анкетні дані яких стали відомі підозрюваному внаслідок вручення йому копій документів. Така обізнаність створює реальну можливість контакту із цими особами - безпосередньо або опосередковано через треті канали зв`язку - з метою схилення до зміни показань чи відмови від них. Крім того, сам характер попереднього спілкування підозрюваного у «Telegram», де він продемонстрував готовність вступати в комунікацію з невстановленою особою та виконувати її вказівки, дозволяє вважати імовірним використання аналогічних конспіративних інструментів і щодо свідків, якщо опинитися поза межами ізоляції. Це не припущення, а висновок із фактичних даних - переписок, мультимедійних файлів і подальших транзакцій, що засвідчують реальні навички дистанційного впливу та координації.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином і вчинення іншого кримінального правопорушення, - вбачається із встановленого зв`язку підозрюваного з невстановленим співучасником під ніком « ОСОБА_7 », характеру завдання, його корисливого мотиву, а також із того, що виконання «замовлення» супроводжувалося криптовалютним розрахунком і вимогою надіслати геолокаційні дані та відеодоказ підпалу. Такі дані свідчать не про разову спонтанну акцію, а про вбудованість поведінки підозрюваного у структуру координованої протиправної діяльності, здатної швидко адаптуватися, коригувати задачі, змінювати об`єкти впливу. За таких умов перебування особи на волі навіть під контролем технічних засобів не позбавляє її можливості інформувати невстановлених співучасників про хід досудового розслідування, попереджати їх про слідчі дії, узгоджувати знищення чи спотворення цифрових слідів або доручати іншим особам вчинення нових підпалів. Цей ризик підсилюється даними про отримання 150 USDT на гаманець ByBit , що демонструє наявність діючого каналу фінансування, а отже - і мотиваційну основу для продовження протиправної діяльності.

Окремо слідчий суддя бере до уваги, що у відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України у період дії воєнного стану до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених, серед іншого, статтями 109-114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується саме запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою. Ця імперативна норма відображає особливу вагу охоронюваних правовідносин у час, коли держава протистоїть збройній агресії, і коли будь-яке перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України має прямий наслідок у вигляді послаблення оборони, створення загроз для життя і безпеки громадян. З огляду на це слідчий суддя вважає, що у справі ОСОБА_5 тримання під вартою відповідає принципу необхідності та пропорційності як засіб, що один-єдиний здатен нівелювати одночасно всі реальні ризики, встановлені вищенаведеними даними, тоді як будь-який більш м`який захід не досягне цієї мети.

Перевіряючи можливість застосування альтернатив, слідчий суддя відкидає запобіжний захід у виді особистого зобов`язання як очевидно недостатній, оскільки він оперує виключно приписами поведінки і не позбавляє підозрюваного доступу до каналів дистанційної комунікації, які у цій справі були визначальним інструментом злочинної діяльності. Електронний засіб контролю у поєднанні з домашнім арештом також не гарантує досягнення мети запобіжного заходу: обмеження пересування не дорівнює обмеженню здатності знищувати цифрові докази чи впливати на свідків та невстановлених співучасників через мережеві сервіси, а блокування засобів зв`язку в умовах побуту фактично неконтрольоване. Особиста порука теоретично може виступати інструментом морально-правового впливу, проте в умовах воєнного стану і специфіки інкримінованого діяння, яке виконувалося на дистанції за інструкціями з анонімних джерел і фінансувалося у криптовалюті, порука не здатна ні перекрити цей канал, ні запобігти його негайному повторному залученню. Застава як майновий важіль у цій справі теж не має ані стримувального, ані гарантійного потенціалу, бо корисливий мотив, підтверджений даними криптовиплати за виконання підпалу, поєднується з конспіративними навичками і зовнішнім управлінням, що робить ризики незалежними від розміру внесених коштів, а отже - не зменшує небезпеку впливу на свідків, перешкоджання провадженню та повторення правопорушень. У підсумку лише фізична ізоляція у формі тримання під вартою забезпечує реальний контроль над комунікаційними можливостями, мінімізує доступ до інформаційних каналів і позбавляє підозрюваного можливості координуватися із невстановленими співучасниками, знищувати цифрові сліди і залякувати свідків.

Слідчий суддя також бере до уваги, що вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушуються обранням та продовженням тримання під вартою за наявності реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у період збройної агресії є очевидним і домінуючим, а також за умови, що такий захід ґрунтується на конкретних фактичних даних про наявні ризики та на недієвості альтернативних запобіжних заходів. Саме така ситуація має місце у цій справі: сукупність даних протоколу огляду мобільного телефону, даних протоколу огляду місця події та слідчого експерименту, даних допитів і фіксації криптотранзакції утворюють системний, несуперечливий масив інформації, який обґрунтовує як підозру, так і ризики, котрі мають бути нейтралізовані виключно шляхом тримання під вартою.

Водночас, з огляду на обов`язок перевірити питання застави, слідчий суддя зазначає, що за загальним правилом, визначеним ст. 182 КПК України, застава є альтернативним запобіжним заходом або альтернативою триманню під вартою, проте ч. 4 ст. 183 КПК України надає слідчому судді під час дії воєнного стану право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109-114-2 КК України, за наявності ризиків за ст. 177 КПК України. Враховуючи, що інкримінований ОСОБА_5 злочин кваліфікований за ч. 1 ст. 114-1 КК України, а реальні і підтверджені даними ризики за пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у цій справі доведені, визначення застави було б не лише правово необов`язковим, а й суперечило б завданням кримінального провадження, сформульованим у ст. 2 КПК України, оскільки застава в конкретних фактичних обставинах не спроможна нейтралізувати встановлені ризики. Вона не блокує роботу анонімізованих каналів зв`язку, не унеможливлює дистанційну координацію, не запобігає знищенню цифрових доказів та не перериває зв`язок із невстановленими співучасниками, до яких підозрюваний має комунікаційний доступ і матеріальну мотивацію. Саме тому, застосовуючи ч. 6 ст. 176 КПК України і ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя констатує відсутність правових підстав визначати альтернативу у виді застави та визнає тримання під вартою єдиним адекватним і пропорційним запобіжним заходом у цій справі.

Виходячи із вищезазначеного, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали визначити до 28 жовтня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Котроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту оголошення, а підозрюваним, що тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошується 29 вересня 2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1