Провадження №1-кп/522/2271/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000615 від 16.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сартичала, Гардабанського району, Республіка Грузія, без громадянства, без освіти, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 24.12.2010 Біляївським районим судом Одеської області за ч.1 ст.152, ч.2 ст.152, ч. 2 ст.153, ч.2 ст.186 КК України, покарання позбавлення волі на 7 років;

- 27.06.2018 Броварським міським судом Київської області за ч.2 ст.152 КК України, покарання позбавлення волі на 5 років. Від відбування покарання звільнений відповідно до ст. 5 КК України з іспитовим терміном 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м.Одеси здійснюється судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики не знизились та не відпали, посилаючись на наступне.

Встановлено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 є те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років., офіційно не працює, не має визначеного місця проживання у м.Одесі та області, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі, тому розуміючи, яке йому загрожує покарання у разі доведеності його вини у скоєнні інкримінованого злочину, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від суду.

Також є достатні підстави вважати, що існує ризик передбачений п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, тобто вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений офіційно не працює, тому може вчинити їх знов.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав думку захисника.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, є особою без громадянства, без освіти, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та не має визначеного місця проживання у м.Одесі.

В обґрунтування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, джерела доходів для існування його не відомі, не має визначеного місця проживання на території м.Одеси, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може вчинити інший злочин.

Так, позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 полягає в тому, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зазначені обставини, можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи початкову стадію судового розгляду.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується.

Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Судом враховано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, тому суд визначає обвинуваченому заставу- 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обраному йому під час обрання запобіжного заходу, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Керуючись Гл.18, ст.ст. 314-316, 291, 342-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесяти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 242 240 ( двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу:застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , провадження по справі №1-кс/522/3614/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3

обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу суду;

3) суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення з обставин скоєння кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжний заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 28.03.2026 року.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1