Справа № 215/1799/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасників провадження:прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000104 від 10.02.2025 про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою-спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , перебуває у військовому звані «солдат», зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в т.ч. :

-26.04.2022 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

-15.10.2025 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2, ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року та призначено покарання у вигляді 5 років та 1 місяця позбавлення волі,

-20.10.2025 Покровським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт. п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70,ст.72 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у вигляді 5 років та 1 місяця позбавлення волі,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146 і ч.1 ст.127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Крім того, в наступному воєнний стан був неодноразово продовжений окремим Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України», які затверджені Законами України, у тому числі останній раз Указом Президента України від 29.10.2024 № 4024 ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, тобто 07 лютого 2025 року.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України №2105-ІХ від 10.03.2022, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 215 від 13.07.2024, солдат ОСОБА_6 призначений на посаду номера обслуги 1 протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону.

Таким чином, згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Так, 02.02.2025 приблизно о 19:00 20:00 годині, ОСОБА_6 спільно зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перебував за місцем мешкання їхньої спільної знайомої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де останні разом проводили час, спілкувались та вживали спиртні напої.

В цей час, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці, почув голос знайомої йому потерпілої ОСОБА_4 , яка разом зі своїм малолітнім сином прийшла до будинку АДРЕСА_3 за місцем мешкання її кума по власним справам .

Враховуючи неприязні відносини, які склалися у ОСОБА_6 до потерпілої ОСОБА_4 , через факт надання останньою показів в рамках іншого кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 , в останнього раптово виник прямий умисел, направлений на незаконне позбавлення волі людини, із заподіянням їй фізичних страждань .

Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел ОСОБА_6 , не повідомляючи про свої дійсні намірі його знайомим, які перебували разом з ним, під приводом бажання продовжити відпочинок в іншому місці, самостійно викликав до адреси за місцем його фактичного перебування таксі, після чого разом з іншими учасниками, вийшов на вулицю, де відразу підійшов до потерпілої ОСОБА_4 , яка знаходилась біля сусіднього під`їзду вказаного будинку.

Перебуваючи поряд з потерпілою ОСОБА_4 , продовжуючи діяти на досягнення свого прямого умислу, ОСОБА_6 , шляхом обману, з метою заманювання потерпілої до місця запланованого ним вчинення кримінального правопорушення, повідомив останній про бажання мирного вирішення їхнього конфлікту, таким чином, намагаючись її заспокоїти та приховати свої дійсні наміри.

Далі, ОСОБА_6 , запевнивши потерпілу ОСОБА_4 у доброчинності своїх намірів, запросив останню пройти до таксі, яке останній заздалегідь викликав до будинку, з метою подальшого переміщення до місця запланованого ним вчинення кримінального правопорушення, де розмістив потерпілу на задньому сидінні, посередні між іншими учасниками, а сам тим часом сів на переднє сидіння авто, після чого останні всі разом проїхали до будинку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_8 , який самостійно на громадському транспорту, за вказівкою ОСОБА_6 , направився до сараю АДРЕСА_4 .

Таким чином, прибувши до місця фактичного мешкання ОСОБА_6 , останній зайшов до будинку, звідки повернувся вже зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , з якою останні разом сіли до автомобілю та поїхали до сараю АДРЕСА_4 та який перебуває у користуванні останнього.

Прибувши до вказаного сараю, ОСОБА_10 самостійно відчинила сарай, після чого остання разом з потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зайшли всередину, а ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 поїхали до магазину, де придбали спиртні напої, після чого повернулись до сараю та приєднались до інших учасників.

Перебуваючи у вказаному сараї, ОСОБА_6 , не вказуючи своїх дійсних намірів щодо потерпілої ОСОБА_4 , очікуючи на відповідний для нього момент для вчинення всіх запланованих ним дій направлених на незаконне позбавлення волі останньої, з метою вжиття заходів направлених на ізоляцію потерпілої та неможливість останньої у разі необхідності використати мобільний звязок, під приводом внутрішнього заспокоєння, попрохав останню передати йому свій мобільний термінал, що потерпіла, будучи запевненою у доброчинності дій останнього, і зробила, після чого всі присутні в сараї особи, почали відпочивати, вживаючи спиртні напої, в ході чого до них приєднався ОСОБА_8 , який самостійно добирався до вказаного сараю.

Таким чином, останні відпочивали, до моменту виникнення конфлікту між ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_4 , після завершення якого, ОСОБА_6 , дочекавшись на його думку відповідного моменту, з метою реалізації свого прямого умислу спрямованого на незаконне позбавлення волі потерпілої, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань, вказав всім присутнім в сараї включно з потерпілою, крім ОСОБА_8 сходити до магазину аби придбати спиртних напоїв та цигарок.

Далі, скориставшись відсутністю потерпілою та інших осіб, ОСОБА_6 прибрав лінолеум, яким була вкрита підлога, після чого почав розбирати дошки, які попередньо були скріплені цвяхами та таким чином забезпечувати доступ до «ями», яка знаходилась під дошками, якими вкрита підлога сараю. Залучивши до вказаних дій ОСОБА_8 , останні розібрали підлогу та забезпечили доступ до «ями», після чого ОСОБА_6 з метою приховування своїх намірів, закрив «яму» вже не закріпленими дошками, які застелив лінолеумом.

Далі, ОСОБА_6 , дочекавшись на повернення інших учасників з магазину, розуміючи, що виконав всі необхідні дії для вчинення запланованого ним кримінального правопорушення, діючи умисно, почав ініціювати виникнення конфлікту з потерпілою, в ході чого, обмежуючи при цьому свободу пересування потерпілої, використовуючи свою фізичну перевагу, з метою пригнічення волі потерпілої ОСОБА_4 , наніс один удар ногою в область лівої щелепи потерпілої, в результаті чого, потерпіла втратила здатність до опору, після чого наказав останній переодягнути свою власну куртку на іншу, яку ОСОБА_6 надав потерпілій

Потерпіла ОСОБА_4 , перебуваючи під тиском ОСОБА_6 , відчуваючи небезпеку для свого життя чи здоров`я, розуміючи, що всі інші особи, які перебувають разом з ними товаришують з ОСОБА_6 , який має на них вплив, та користується серед них своїм авторитетом, не опираючись останньому, виконала всі дії, які останній наказав їй зробити.

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи діяти на досягнення свого прямого умислу, самостійно прибрав лінолеум, яким була вкрита підлога, де заходилась, заздалегідь підготовлена ним «яма», вкрита дошками, які останній самостійно прибрав та таким чином забезпечив доступ до вказаної «ями». Далі, ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_4 , використовуючи свою перевагу та подавляючи волю потерпілої, наказав самостійно спуститись до вказаної ями, при цьому висловлюючись в її бік нецензурною лайкою через факт надання останньою показів у відношенні нього, висловлюючи свою явну неповагу та ненависть до потерпілої з даного приводу.

Потерпіла ОСОБА_4 , побоюючись за своє життя та здоров`я, підкорились незаконній вимозі ОСОБА_6 та самостійно спустилась до вказаної «ями», при цьому прохаючи останнього цього не робити, а ОСОБА_6 , в свою чергу, продовжуючи виказувати потерпілій своє обурення за надання останньою показів у відношенні нього, самостійно дістав ємкість з невстановленою рідиною, яку умисно, розуміючи безпорадний стан потерпілої у вказаний момент, стоячи над нею зверху, вилив на голову останній, врезультаті чого вказана рідина потрапила в очі потерпілий, що визвало в останньої фізичний біль, що виражався у болісних відчуттях в очах та на обличчі потерпілої.

Далі, ОСОБА_6 , користуючись беззахисним станом потерпілої, яка на даний час втратила будь-яку здатність до опору, примусив останню під відео фіксацію на мобільний термінал, яку здійснював особисто ОСОБА_6 , вказати, що надані нею покази в рамках кримінального провадження щодо його причетності до шахрайських дій, є недійсними, що остання, розуміючи свій безпорадний стан, зробила згідно вимоги ОСОБА_6 .

Після чого, діючи на закінчення свого прямого умислу до кінця, ОСОБА_6 , ігноруючи крики потерпілою про допомогу, закрив яму в якій незаконно утримувалась потерпіла дошками, застелив лінолеумом та зверху поклав різні речі, задля того, щоб потерпіла не мала змоги самостійно вибратись з цієї «ями», після чого зачинив вхідні двері до сараю, таким чином в період часу приблизно з 21:00 годин 02.02.2025 по 21:00 години 03.02.2025, незаконно утримував потерпілу ОСОБА_4 в умовах, які позбавляють її просторової, часової орієнтації, позбавляючи харчування і води, спричиняючи їй фізичні страждання, позбавляючи її свободи пересування, можливості вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися і рухатися у будь-якому напрямі, у будь-який спосіб та у будь-який час до моменту звільнення потерпілої у вказаний час та дату ОСОБА_6 .

Ці умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, за ознаками незаконного позбавлення волі людини, що супроводжувалося заподіянням їй фізичних страждань.

Крім того, 02.02.2025 приблизно о 19:00 20:00 годині, ОСОБА_6 сумісно зі своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перебував за місцем мешкання їхньої спільної знайомої ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 де останні разом проводили час, вживаючи спиртні напої.

В цей час, ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному місці, почув голос знайомої йому потерпілої ОСОБА_4 , яка разом зі своїм малолітнім сином прийшла до будинку АДРЕСА_3 за місцем мешкання її кума по власним справам.

Враховуючи неприязні відносини, які склалися у ОСОБА_6 до потерпілої ОСОБА_4 , через факт надання останньою показів в рамках іншого кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6 , в останнього раптово виник прямий умисел, направлений на катування і позбавлення волі.

Реалізуючи свій раптово виниклий умисел ОСОБА_6 , не повідомляючи про свої дійсні намірі його знайомим, які перебували разом з ним, під приводом бажання продовжити відпочинок в іншому місці, самостійно викликав до адреси за місцем його фактичного перебування таксі, після чого разом з іншими учасниками, вийшов на вулицю де відразу підійшов до потерпілої ОСОБА_4 , яка знаходилась біля сусіднього під`їзду вказаного будинку.

Перебуваючи поряд з потерпілою ОСОБА_4 , продовжуючи діяти на досягнення свого прямого умислу, ОСОБА_6 , шляхом обману, з метою заманювання потерпілої до місця запланованого ним вчинення кримінального правопорушення, повідомив останній про бажання мирного вирішення їхнього конфлікту, таким чином, намагаючись її заспокоїти та приховати свої дійсні наміри.

Далі, ОСОБА_6 , запевнивши потерпілу ОСОБА_4 у доброчинності своїх намірів, запросив останню пройти до транспортного засобу «таксі», яке останній заздалегідь викликав до будинку, з метою подальшого переміщення до місця запланованого ним вчинення кримінального правопорушення, де розмістив потерпілу на задньому сидінні, посередні між іншими учасниками, а сам тим часом сів на переднє сидіння авто, після чого останні всі разом проїхали до будинку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_8 , який самостійно, на громадському транспорту, за вказівкою ОСОБА_6 , направився до сараю АДРЕСА_4 .

Таким чином, прибувши до місця свого фактичного мешкання ОСОБА_6 зайшов до будинку, звідки повернувся вже зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , з якою останні разом сіли до автомобілю та поїхали до сараю АДРЕСА_4 та який перебуває у користуванні останнього.

Прибувши до вказаного сараю, ОСОБА_10 самостійно відчинила сарай, після чого остання разом з потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 зайшли всередину, а ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 поїхали до магазину, де придбали спиртні напої, після чого повернулись до сараю та приєднались до інших учасників.

Перебуваючи у вказаному сараї, ОСОБА_6 , не вказуючи своїх дійсних намірів щодо потерпілої ОСОБА_4 , очікуючи на відповідний для нього момент для вчинення всіх запланованих ним дій направлених на незаконне позбавлення волі і катування останньої, з метою вжиття заходів направлених на ізоляцію потерпілої та неможливість останньої у разі необхідності використати мобільний звязок, під приводом внутрішнього заспокоєння, попрохав останню передати йому свій мобільний термінал, що потерпіла, будучи запевненою у доброчинності дій останнього, і зробила, після чого всі присутні в сараї особи, почали відпочивати, вживаючи спиртні напої, в ході чого до них приєднався ОСОБА_8 , який самостійно добирався до вказаного сараю.

Таким чином, останні відпочивали, до моменту виникнення конфлікту між ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_4 , після завершення якого ОСОБА_6 , дочекавшись на його думку відповідного моменту, з метою реалізації свого прямого умислу вказав всім присутнім в сараї включно з потерпілою, крім ОСОБА_8 , сходити до магазину аби придбати спиртних напоїв та цигарок.

Далі, скориставшись відсутністю потерпілою та інших осіб, ОСОБА_6 прибрав лінолеум, яким була вкрита підлога, після чого почав розбирати дошки, які попередньо були скріплені цвяхами та таким чином забезпечувати доступ до «ями», яка знаходилась під дошками, якими вкрита підлога сараю. Залучивши до вказаних дій ОСОБА_8 , останні розібрали підлогу та забезпечили доступ до «ями», після чого ОСОБА_6 з метою приховування своїх намірів, закрив «яму» вже не закріпленими дошками, які застелив лінолеумом.

Далі, дочекавшись на повернення інших учасників з магазину, розуміючи, що виконав всі необхідні дії для вчинення запланованого ним кримінального правопорушення, у ОСОБА_6 , виник прямий умисел направлений на вчинення катування потерпілої ОСОБА_4 , тобто будь-якого умисного діяння, спрямованого на заподіянні потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненого з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі з метою покарати її за дії, вчинені нею, а також з метою залякування її, у зв`язку з чим, останній, діючи умисно, почав ініціювати виникнення конфлікту з потерпілою.

Таким чином, ОСОБА_6 , грубо порушуючи гарантовані державою конституційні права і свободи людини, передбачені ч. 1 ст.3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ч. 1 ст. 28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катування, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, та ст. 31 Конвенції про захист прав людини та основних свобод згідно з якою нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, обмежуючи при цьому свободу пересування потерпілого, використовуючи свою фізичну перевагу, з метою пригнічення волі потерпілої ОСОБА_4 , наніс один удар ногою в область лівої щелепи потерпілої, врезультаті чого, потерпіла втратила здатність до опору, після чого наказав останній переодягнути свою власну куртку на іншу, яку ОСОБА_6 надав потерпілій.

Потерпіла ОСОБА_4 , перебуваючи під тиском ОСОБА_6 , відчуваючи небезпеку для свого життя чи здоров`я, розуміючи, що всі інші особи, які перебувають разом з ними товаришують з ОСОБА_6 , який має на них вплив, та користується серед них своїм авторитетом, не опираючись останньому, виконала всі дії, які останній наказав їй зробити.

Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи діяти на досягнення свого прямого умислу, з метою покарання потерпвлої за факт надання нею показів щодо його причетності до вчинення кримінальних правопорушень, самостійно прибрав лінолеум, яким була вкрита підлога, де заходилась, заздалегідь підготовлена ним «яма», вкрита дошками, які останній самостійно прибрав та таким чином забезпечив доступ до вказаної «ями». Далі, ОСОБА_6 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_4 , використовуючи свою перевагу та подавляючи волю потерпілої, наказав самостійно спуститись до вказаної ями, при цьому висловлюючись в її бік нецензурною лайкою через факт надання останньою показів у відношенні нього, висловлюючи свою явну неповагу та ненависть до потерпілої з даного приводу, тим самими примусив потерпілу вчинити дії, що суперечать її волі.

Потерпіла ОСОБА_4 , побоюючись за своє життя та здоров`я, підкорились незаконній вимозі ОСОБА_6 та самостійно спустилась до вказаної «ями», при цьому прохаючи останнього цього не робити, а ОСОБА_6 , в свою чергу, продовжуючи виказувати потерпілій своє обурення за надання останньою показів у відношенні нього, самостійно дістав ємкість з невстановленою рідиною, яку умисно, розуміючи безпорадний стан потерпілої у вказаний момент, стоячи над нею зверху, вилив на голову останній, врезультаті чого вказана рідина потрапила в очі потерпілий, що визвало в останньої фізичний біль, що виражався у болісних відчуттях в очах та на обличчі потерпілої, тим самим, спричинивши потерпілій сильного фізичного болю та морального страждання.

Далі, ОСОБА_6 , користуючись беззахисним станом потерпілої, яка на даний час втратила будь-яку здатність до опору, примусив останню під відео фіксацію на мобільний термінал, яку здійснював особисто ОСОБА_6 , вказати, що надані нею покази в рамках кримінального провадження щодо його причетності до шахрайських дій, є недійсними, що остання, розуміючи свій безпорадний стан, зробила згідно вимоги ОСОБА_6 .

Після чого, діючи на закінчення свого прямого умислу до кінця, ОСОБА_6 , ігноруючи крики потерпілою про допомогу, закрив яму в якій незаконно утримувалась потерпіла дошками, застелив лінолеумом та зверху поклав різні речі, задля того, щоб потерпіла не мала змоги самостійно вибратись з цієї «ями», після чого зачинив вхідні двері до сараю, таким чином в період часу приблизно з 21:00 годин 02.02.2025 по 21:00 години 03.02.2025, незаконно утримував потерпілу ОСОБА_4 в умовах, які позбавляють її просторової, часової орієнтації, позбавляючи харчування і води, спричиняючи їй фізичні страждання, позбавляючи її свободи пересування, можливості вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися і рухатися у будь-якому напрямі, у будь-який спосіб та у будь-який час до моменту звільнення потерпілої у вказаний час та дату ОСОБА_6 . При цьому, ОСОБА_6 , з метою залякування потерпілої, перед її звільненням, шляхом погрози більш жорстким покаранням, попередив потерпілу про заборону звернення до органів поліції даним фактом.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинив потерпілій своїми діями фізичні страждання, психологічний тиск, насильницьке утримання і примус до певних дій, внаслідок чого потерпіла поступова втрачала здатність до опору, перебувала в стані шоку та безпорадності, відчула страх.

Ці умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 146 КК України, за ознаками катування, тобто будь-якого умисного діяння, спрямованого на заподіянні особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі з метою покарати її за дії, вчинені нею, а також з метою залякування її.

Обвинувачений в судовому засіданні вину свою визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини позбавлення волі потерпілої і вчинення катування відносно потерпілої через її свідчення по іншій справі, просив суворо не карати.

Потерпіла в судовому засіданні показала, що дійсно обвинувачений примусив її спустись в яму, де облив її невідомою густою речовиною, закрив вихід з ями і вона була змушена там перебувати всупереч свої волі. На цей час вона примиралась з обвинуваченим і просила суворо не карати його.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_12 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.

За згодою учасників судового провадження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи те, що обвинувачений погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, суд визнав недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, щодо фактичних обставин, форми вини, мотиву та мети вчинення кримінальних правопорушень, виду і розміру шкоди, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, пред`явлене ОСОБА_13 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146 і ч.1 ст.127 КК України,суд визнає доведеним та визнає його винним у вчиненні вказаних злочинів.

Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.

Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинені ОСОБА_6 злочини відноситься до категорії тяжких і нетяжких.

Суд враховує данні щодо особи обвинуваченого, який характеризується посередньо, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є військовослужбовцем, раніше судимий, а також суд враховує відсутність претензій у потерпілої.

Обставинами, які пом`якшують покаpання згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням зазначених обставин, суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним і іншими особами інших правопорушень в межах санкції ст.186 ч.4 і ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі за правилами ч.1 ст.70 КК України, з урахуванням попереднього вироку за правилами ч.4 ст.70 КК України .

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

Застосований обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили, з метою забезпечення виконання кримінального покарання.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146 і ч.1 ст.127 КК України, і призначити йому покарання :

за ч.2 ст.146 КК України -у виді позбавлення волі на строк три роки,

за ч.1 ст.127 КК України -у виді позбавлення волі на строк чотири роки .

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Покровського районного суду м.Кривого Рогу від 20.10.2025, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з 09.03.2025 .

Запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до моменту набрання вироком законної сили .

Речові докази:

-зрізи з нігтьових пластин (квитанція №23660), фрагменти волосся (квитанція №2366),куртку (квитанції №2349 ), що зберігаються у ВП №5 КРУП ГУНП в області, - знищити, ,

-жіночу кофту, 2 жіночі сережки (квитанції №2349 і №2350), трикотажну жіночу кофту, флісову жіночу кофту, жіночі джинси, хустину, жіночі чоботи (квитанція №2365), що зберігаються у ВП №5 КРУП ГУНП в області, - повернути потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: