У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2026 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Своє клопотання обґрунтовує наявністю ризиків, які виправдовують застосування до останнього саме цього запобіжного заходу, строк тримання під вартою закінчується 13.02.2026, у свою чергу ризики, які виправдовують застосування до останнього саме цього запобіжного заходу не зникли. Разом з тим, прокурор не заперечував щодо визначення ОСОБА_4 розміру застави.

Захисниця заперечувала проти продовження вказаного запобіжного заходу, бо відсутні ризики, які наводить прокурор. Проте, у разі задоволення судом даного клопотання просила визначити обвинуваченому розмір застави у мінімальному розмірі для даної категорії злочинів.

Обвинувачений також заперечував проти продовження йому варти, бо не є військовослужбовцем, докази у справі вважає сфабрикованими та заперечував проти визначення йому застави у будь-якому розмірі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання сторони захисту необхідно відмовити з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачені умови для застосування запобіжного заходу, зокрема, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або іншим чином впливати на дієвість кримінального провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч.1 ст. 176 КПК України, як тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи наявність ризику переховування та зважаючи на вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, яка виключає можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України, вчинення інкримінованого йому злочину під час умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

З огляду на позицію обвинуваченого, який відмовився сплачувати заставу у будь-якому розмірі, суд не визначає її розмір.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 331, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Термін дії запобіжного заходу рахувати з дня закінчення строку дії ухвали від 16 грудня 2025 року, тобто до 14 квітня 2026 року.

Копію даної ухвали направити до ДУ «Житомирська установа виконання покарань» для виконання та вручення обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Суддя: