ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/9450/25
Провадження № 1-кс/362/816/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.02.2025 року,

в с т а н о в и в:

01.12.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.02.2025 року в який він просить скасувати постанову слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 27.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 01.02.2025 року.

Вказуючи у скарзі на те, що постанова не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.110 КПК України щодо змісту мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Слідча ОСОБА_5 у постанові обмежилася посиланням на надходження до відділу поліції ухвали суду щодо внесення відомостей до ЄРДР (без зазначення дати та номера справи) за заявою ОСОБА_3 про пошкодження майна (теж без дати звернення із заявою) та обмежилася загальною фразою, що «в ході досудового розслідування», яке насправді взагалі не проводилося.

Матеріали досудового розслідування не містять жодної інформації про проведення навіть якихось слідчих дій після внесення 01.02.2025 відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і початку проведення розслідування, в ході яких було здобуто докази, які давали підстави слідчому для висновку про відсутність складу злочину. Хоча підставою для утворення слідчої групи у постанові керівника органу досудового розслідування від 06.02.2025 зазначалася необхідність проведення значного об`єму слідчих дій через тяжкість кримінального правопорушення. Відомості про таку невідкладну слідчу дію, як огляд місця події з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини пошкодження мого майна пов`язаного із проникненням невідомої особи на територію мого приватного домоволодіння із складанням протоколу, постанова не містить.

В матеріалах провадження №0000098 відсутній протокол прийняття його усної заяви про кримінальне правопорушення від 19.01.2025, відсутній протокол огляд місця події, складання якого є процесуальною дією в якому зафіксовано заподіяні зловмисниками варварські пошкодження автомобіля з фотографуванням та складенням графічного зображення оглянутого місця події та окремих речей.

Далі у постанові наведені цитати Кримінального процесуального закону, цитати з рішень ЄСПЛ та зроблено висновок, що відомості про які вказує ОСОБА_3 не мають дійсного підтвердження та достовірності. А тому у даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив скаргу задовольнити, із викладених ним підстав в поясненнях до скарги, вважає, що обставини, викладені у його заяві від 19.01.2025 не стали предметом контролю з боку слідчого ОСОБА_5 при проведенні досудового розслідування, оскільки зміст постанови не відповідає вимогам ст.2 та ч.2 ст.9 КПК України, дотримання яких є обов`язком слідчого, прокурора і є однією із гарантій забезпечення його прав і законних інтересів на повне, всебічне, швидке та неупереджене розслідування правопорушення з застосуванням належної правової процедури до нього як потерпілої від злочину особи.

Слідча СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд скарги у її відсутності та надала на вивчення матеріали кримінального провадження № 0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000098 від 01.02.2025 року, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 215 КПК України досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає об`єм перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Постановою слідчого СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 від 27.02.2025 року кримінальне провадження № 0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, закрито у зв`язку з тим, що у вищевказаному діянні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, вона мотивована тим, що під час досудового розслідування встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження, 31.10.2025 року до ЧЧ ВП №1 Обухівського РУП надійшла ухвала слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , щодо пошкодження майна. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відомості про які вказує ОСОБА_3 не мають дійсного підтвердження та достовірності, а тому у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України слід закрити кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим (прокурором) всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

В постанові слідчого СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 від 27.02.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК Українинеобґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій вона прийшла до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Зміст зазначеної оскаржуваної постанови полягає в тому, що в ній слідча обмежилася посиланням тільки на ухвалу слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області, але з матеріалів кримінального провадження не вбачається, яким чином вона проводила слідчі розшукові дії, що нею встановлено, що відомості про які вказує ОСОБА_3 не мають дійсного підтвердження та достовірності, якщо із матеріалів кримінального провадження вбачається, що там навіть відсутня його заява про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України,слідча СВ відділу поліції Васильківського ВП ГУНП в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 не забезпечила ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчою не були проведені жодні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, допит свідків, речові докази, документи, висновки експертів, проведення слідчих експериментів.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 , не були предметом контролю слідчоюпри проведенні досудового розслідування, оскільки постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Крім того, оскаржувана постанова за своєю формою містить порушення норм, встановлених ст. 110 КПК України, оскільки мотивувальна частина постанови не містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги ОСОБА_3 , та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження № 0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК Україниза своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчої скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування уповноваженому органу слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні саме слідчі дії згідно КПК України (допитати потерпілу особу; свідків, провести експертизи, тощо) щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини вчинення кримінального правопорушення за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с та н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 27.02.2025 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 27.02.2025 року про закриття кримінального провадження №0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000098 від 01.02.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України повернути до СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 08.12.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_6