печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0002627, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 по справі № 757/29614/23-к на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:175:0213.

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначає, що арешт накладено необґрунтовано та є таким, що порушує співмірність права власності із необхідністю забезпечення виконання завдань кримінального провадження. ОСОБА_4 не набувала означену в клопотанні земельну ділянку у власність шляхом їх отримання за рішенням державних (виконавчих) органів, не мала відносин з посадовими особами державної лісової охорони у процесі набуття права власності на земельну ділянку, придбало у власність земельну ділянку на підставі відплатного договору. Земельна ділянка з кадастровим номером: :02:015:0213 придбана ОСОБА_4 у ПП «Нерухомість Ірпеня», на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2021. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №433863688 від 02.07.2025, ПП «Нерухомість Ірпеня» придбало вказану земельну ділянку у ТОВ «Ольвія Консалтинг Груп» за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2016. В свою чергу, ТОВ «Ольвія Консалтинг Груп» придбало вказану земельну ділянку у свою власність за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.09.2012. Адвокат вказує, що коли та за яких обставин набув у свою приватну власність вказану земельну ділянку перший набувач, яку у подальшому за відплатним договором від 19.09.2012 відступив ТОВ «Ольвія Консалтинг Груп», ОСОБА_4 не відомо, проте згідно даних Довідки з ЄДРРП державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ще у березні 2010 року. ОСОБА_4 є добросовісним набувачем майна. Арештоване майно не відповідає критеріям речових доказів. Також вказує, що 09.04.2025 набув чинності Закону «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12.03.2025 за №4292-IX. Наведений закон доповнює ст. 388 ЦК України ч. 3, яка передбачає нові випадки в яких держава не може витребувати майно у добросовісного набувача, а саме: Держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: 1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років; 2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років. При цьому зміна першого та подальших набувачів, не змінює порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування такого майна. Таким чином, з врахованням факту передачі першому набувачеві у приватну власність земельну ділянку за кадастровим номером :02:015:0213 більше як 10 років тому, держава позбавлена законних підстав для витребування цієї земельної ділянки у Власника, який є добросовісним набувачем, що, у свою чергу, також нівелює на сьогодні і мету застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження. Крім того, зазначає, що прокурором в клопотанні про накладення арешту вказано саме про частковий перетин земельної ділянки ОСОБА_4 з межами ділянки Ірпінського лісництва, що також підтверджується листом Філії «Столичний лісовий офіс» ДП «Ліси України». Проте, застосовано обмеження права власності не лише в частині земельної ділянки, що накладається на землі Ірпінського лісництва, а й тієї частини земельної ділянки значно більшої, до якої жодних питань щодо правомірності її формування у прокурора не виникає та доказів її формування за рахунок земель Ірпінського лісництва до суду не подавалось. Крім того, посилається на те, що земельна ділянка була сформована ще у березні 2010 року, зареєстрована з присвоєнням відповідного кадастрового номеру не пізніше вересня 2012 року, коли ТОВ «Ольвія Консалтинг Груп» придбало її у свою власність за відповідним договором купівлі-продажу, і жодних питань уповноважених суб`єктів, у тому числі лісогосподарських підприємств, з питань накладення меж земельних ділянок чи то часткового її формування за рахунок земель лісового фонду не заявлялось. З дати накладення арешту - 03.08.2023 огляди земельної ділянки слідчим не проводились. З урахуванням наведеного, заявник вважав наявними підстави для скасування арешту.

Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 надав на адресу суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив здійснювати за його відсутності, вимоги клопотання підтримав.

Прокурор, за клопотанням якого накладено арешт, направив на адресу суду заперечення, в яких вказує, що у кримінальному провадженні досліджуються обставини зловживання службовим становищем посадовими особами державної лісової охорони, органів місцевого самоврядування та державної влади під час розпорядження земельними ділянками, а також заволодіння шахрайським шляхом земельними ділянками за кадастровими номерами: :03:010:0001, :02:015:0072, :03:009:0002, :03:009:0001, які знаходяться в межах земель лісогосподарського призначення. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :01:175:0213, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 09, належить ОСОБА_4 . Згідно листа філії «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 17.05.2023 ряд земельних ділянок, у тому числі за кадастровим номером :01:175:0213, відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування розташовані на землях лісогосподарського призначення Ірпінського лісництва. Натомість жодних погоджень на їх вилучення чи зміну цільового призначення постійним користувачем не надавались. Не видавалися спеціальні дозволи (лісорубні квитки) та не оформлялась будь-яка дозвільна документація пов?язана з проведенням будівельних чи інших робіт на вишевказаних ділянках. 09.06.2023 у кримінальному провадженні залучено як спеціалістів працівників ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» для проведення співставлення меж земельної ділянки Ірпінського лісництва філії «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України» та ряду земельних ділянок, у тому числі за кадастровим номером :01:175:0213. Відповідно до інформації, наданої 03.07.2023 ДП «Науково-дослідний інститут землеустрою» встановлено, що земельні ділянки, у тому числі за кадастровим номером :01:175:0213, повністю та/або частково знаходяться в межах Ірпінського лісництва філії «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України». Листом від 07.07.2023 Філія «Київське лісове господарство» надала завірені копії планово-картографічних матеріалів Ірпінського лісництва лісовпорядкування 1993, 2003, 2014 років, з яких вбачається, що межі лісництва в районі розташування земельної ділянки за кадастровим номером :01:175:0213 не змінювалися з 1993 року по теперішній час, відомості про те, що вищевказану ділянку ймовірно вилучено в планово-картографічних матеріалах не відображено. Листом від 11.10.2023 Філія «Київське лісове господарство» надала інформацію щодо приймання-передачі земель лісового фонду за період 2002-2015 рр., відображену в проекті організації та розвитку лісового господарства ДП «Київське лісове господарство» за 2015 рік. Так, вилучень земель у межах Ірпінського лісництва в районі розташування земельної ділянки за кадастровим номером :01:175:0213 не здійснювалось. У кримінальному провадженні триває збирання необхідних доказів. Після їх отримання буде призначено експертні дослідження. Земельна ділянка відповідає критеріям речових доказів, оскільки вона є об`єктом кримінально протиправних дій. В задоволенні клопотання прокурор просив відмовити.

Слідчим суддею, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, визнано можливим розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002627 від 17.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 по справі № 757/29614/23-к накладено арешт на майно, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:175:0213, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування (у тому числі користування шляхом забудови, вилучення лісових насаджень).

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однієї із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де стверджувались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Критерії правомірності втручання держави у право власності закладені у ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та утворюють «трискладовий тест», за допомогою якого має відбуватися оцінка відповідного втручання: 1) законність втручання; 2) легітимна мета; 3) пропорційність між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягаря.

Таким чином слідчий суддя, суд, приймаючи рішення про накладення арешту на майно, враховує наявність правової підстави втручання в право власності особи, легітимну мету, а також застосовує такий спосіб арешту майна, який є найменш обтяжливим для особи.

Правові підстави для накладення арешту на майно визначені ст. 170 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих представником власника матеріалів, земельна ділянка з кадастровим номером: :01:175:0213 набута ОСОБА_4 у власність на підставі відплатного договору (купівлі-продажу від 20.07.2021) у ПП «Нерухомість Ірпеня».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ПП «Нерухомість Ірпеня» придбало вказану земельну ділянку у ТОВ «Ольвія Консалтинг Груп» за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2016. В свою чергу, ТОВ «Ольвія Консалтинг Груп» придбало вказану земельну ділянку у свою власність за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19.09.2012.

Отже, з огляду на наведене прокурором в обґрунтування накладення арешту, не дає слідчому судді підстав стверджувати, що земельна ділянка набута ОСОБА_4 кримінально - протиправним шляхом або отримана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та остання є добросовісним набувачем.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Так прокурор в обґрунтування клопотання про арешт майна посилається на те, що земельні ділянкі, в тому числі з кадастровим номером: :01:175:0213, повністю та/або частково знаходяться в межах Ірпінського лісництва філії «Київське лісове господарство» ДП «Ліси України».

Поряд із тим, з викладеного прокурором та долучених матеріалів, не можливо встановити, в якій мірі земельні ділянкі, в тому числі з кадастровим номером: :01:175:0213, ймовірно, перетинаються із межами лісництва.

Кримінальне провадження, в рамках якого накладено арешт, здійснюється з 17.12.2021, на даний час земельно-технічна експертиза, яка б могла підтвердити чи спростувати, що арештована земельна ділянка накладається на землі Ірпінського лісництва, не проведена. Строк, протягом якого здійснюватиметься досудове розслідування кримінального провадження № 0002627, на даний час чітко не окреслено, оскільки до повідомлення особі про підозру такий строк може неодноразово продовжуватись, як і не окреслено строки проведення земельно-технічної експертизи, а отже і невизначеним в часі може бути обмеження права власності.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя надходить висновку, що застосований захід забезпечення кримінального провадження є непропорційним легітимній меті такого заходу. Прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності ОСОБА_4 , про який йдеться в клопотанні. Накладений арешт перешкоджає ОСОБА_4 у вільному володінні своїм майном, що гарантується ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Натомість можливість настання будь-яких негативних наслідків для кримінального провадження (як-то втрата доказів), у разі незастосування такого заходу забезпечення, прокурором не доведена, оскільки в даному випадку відсутність арешту майна не перешкоджає огляду земельної ділянки, наданню експертного висновку, тощо.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи на даній стадії провадження підстав для подальшого обмеження прав власності.

Відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 по справі № 757/29614/23-к на земельну ділянку з кадастровим номером: :01:175:0213.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1