Справа №127/440/26
Провадження №1-кс/127/179/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000451 від 17.09.2025, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковник юстиції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000451 від 17.09.2025, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин Республіки Молдова ОСОБА_9 ( ОСОБА_11 ), громадянин Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) та громадянка Румунії ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ), за попередньою змовою з невстановленою на даний час слідством особою на ім`я ОСОБА_13 , маючи умисел спрямований на сприяння незаконному переправленню громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, порушуючи визначений порядок перетину державного кордону, встановлений Законами України «Про державний кордон України» та «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, достовірно знаючи, що 05 листопада 2025 року Указом Президента України № 793/2025 від 20.10.2025 строк дії воєнного стану в Україні подовжено на 90 діб, у зв`язку з чим, діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, за грошову винагороду в сумі 8000 доларів США, домовився про сприяння незаконному переправленню через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, громадянина України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є військовозобов`язаним, тобто, особою в якої обмежено право на виїзд за межі України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод для цього.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 діючи на виконання попередніх домовленостей із невстановленою на даний час слідством особою на ім`я ОСОБА_13 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, будучи обізнаними із способами та порядком здійснення перетину державного кордону між Україною та Республікою Молдова, місцями дислокацій мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, тобто з корисливих мотивів, прибули на територію України на автомобілі марки «Volkswagen Tiguan», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який належить ОСОБА_10 . Прибувши на територію України ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи на виконання свого злочинного задуму та попередніх домовленостей вирушили до м. Вінниця, де 12.10.2025 приблизно о 03 годині 43 хвилини поблизу будинку № 17 по вулиці Шкільна зустрілись із громадянином України ОСОБА_14 , з метою сприяти останньому незаконно перетнути Державний кордон України та поза встановленими пунктами пропуску перейти на територію ОСОБА_15 .

Після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 вирушили вказаним вище автомобілем в бік державного кордону України на територію Чернівецької області. Під час руху вказані особи надавали вказівки та поради ОСОБА_14 щодо уникнення ним пересувних постів та піших патрулів правоохоронних органів, притому ОСОБА_9 ( ОСОБА_11 ) демонстрував на карті маршрут руху, із зазначенням місця зустрічі з невстановленими слідством співучасниками вчинення злочину на території Р. Молдови. В свою чергу, ОСОБА_14 на вимогу невстановленої слідством особи, передав грошові кошти в сумі 8000 доларів США вказаним особам.

Рух до державного кордону України здійснювали в об`їзд стаціонарних блок-постів розміщених на шляху їх руху, а саме: при виїзді з м. Вінниці, у селищі Летичів Хмельницької області та при під`їзді до м. Хотин Чернівецької області, однак 12.11.2025 о 11:30 годині на автодорозі Р-63 зі сполученням «Сокиряни - Данківці» на відстані 950 м. від АЗС «Євро Нафта» біля повороту на с. Данківці Дністровського району Чернівецької області на відстані 15 км до кордону з Республікою Молдова біля прикордонного знаку № 918 зазначений вище автомобіль був зупинений працівниками поліції, які припинили їхні незаконні дії.

Таким чином, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - тобто у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів, усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 Кримінального кодексу України, - тобто перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні умисних дій, спрямованих на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Так, 13.11.2025 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000451 від 17.09.2025, громадянину Республіки Молдова ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності.

14.11.2025 щодо підозрюваногоОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 11 годин 30 хвилини 11.01.2026.

Підставою продовження застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років та тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Обставини по кримінальному провадженню з часу застосування до підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, не зменшились.

Зокрема продовжують існувати наступні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки злочини, в яких підозрюється ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) мають високу суспільну небезпечність та останній усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на тривалий строк;

- незаконного впливу підозрюваного на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом створення інших умов та обставин з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також необхідно врахувати, те що підозрюваний не має легальних джерел для належного матеріального існування, а інкриміноване йому діяння було обумовлене, в тому числі і намаганням подолати виниклі матеріальні труднощі, а відтак існує ризик продовження даної злочинної діяльності.

Крім того підозрюваний не має стійких соціальних зав`язків та постійного місця проживання на території України.

Зазначені ризики є суттєвими і їхньому настанню неможливо запобігти у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) будь-яких інших запобіжних заходів.

Беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, їх спрямованість проти основ національної безпеки України, дію воєнного стану на всій території України, визначення застави будь-якого розміру не забезпечить належного виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), обов`язків та не зможе запобігти ризикам, п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи відсутність можливості запобігання цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), оскільки заявлені ризики не зменшилися.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання повністю або визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) в судовому засіданні підтримав позицію адвоката.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000451 від 17.09.2025, за підозрою ОСОБА_9 ( ОСОБА_16 ), ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) та ОСОБА_10 ( ОСОБА_12 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно підозри, оголошеної ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 та ч. 3 ст. 332 КК України.

14.11.2025 щодо підозрюваногоОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів з моменту затримання, тобто до 11 годин 30 хвилини 11.01.2026.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до висновку, що на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) та його причетність до інкримінованих кримінальних правопорушень доведена, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання.

В судовому засіданні прокурором доведено, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а саме позбавлення волі на строк до 9 років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (ч.4ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків може існувати не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи, що підозрюваному відомі персональні дані свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до переконання, що останній може незаконно впливати на вказаних осіб, шляхом проведення зустрічей з ними, спонуканням до зміни показів з метою надання останніми показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з матеріалів клопотання та пояснень прокурора в судовому засіданні встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні інші особи. Зокрема у вказаному провадженні повідомлено про підозру ще двом особам, однак наразі не встановлені усі особи, причетні до вчинення незаконної діяльності. Враховуючи, що підозрюваному відомі усі учасники правопорушення, останній може здійснювати вплив на співучасників, яким також відомі обставини провадження, переконуючи їх давати неправдиві показання, а також узгоджувати показання між собою, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Саме тому однією з цілей продовження запобіжного заходу є зведення до мінімуму можливостей ОСОБА_6 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення встановлених законом прав підозрюваного.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На момент розгляду клопотання відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) в умовах СІЗО зокрема, за станом здоров`я, сторонами не надано, тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) має наразі місце проживання (орендує житло), раніше не судимий. Разом з тим, це не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини на даний час не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Також стороною захисту не підтверджено сімейний стан підозрюваного, наявність утриманців та матеріальний стан підозрюваного.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані прокурором та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Щодо розміру застави, яку просить визначити сторона захисту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Нормами вказаної статті встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), достовірно знаючи про введений воєнний стан, підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки та у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, які в умовах збройної агресії проти України становлять надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки. Своїми діями підозрюваний показав зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміновані кримінальні правопорушення, розуміючи суспільну небезпеку злочину, проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок, з корисливих мотивів.

Зважаючи на обсяг підозри, враховуючи тяжкість та характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) підозрюється, в умовах воєнного стану, суспільний резонанс, враховуючи, що продовжується відшукання речових доказів та встановлення усіх осіб причетних до вказаних правопорушень, суд приходить до переконання, що визначення розміру застави на даному етапі досудового розслідуванні не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених обов`язків.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 13.03.2026 року.

Таким чином, підставами для продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а також те, що обставини, на які посилались суди першої та апеляційної інстанцій при обранні ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися.

Враховуючи обставини та тяжкість вчинення кримінальних правопорушень, характеризуючі дані підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи той факт, що вчинене кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період дії воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого доцільно задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) в межах строку досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 197, 199, 309, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області підполковника юстиції ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 08.03.2026 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя