провадження №1-кп/947/537/26
У Х В А Л А

15 січня 2026 року м.Одеса

Київський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000190 від 13.02.2025 року,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду міста Одеси знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307 КК України.

13.01.2026 року до суду прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. Зміст клопотання.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зокрема зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України.

Відносно ОСОБА_3 15.02.2025 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено.

Вказував, що встановлені раніше ризики, передбачені ст.177 КПК України, на даний час не зменшились й продовжують існувати, а саме: згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, так як усвідомлює, що санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років; згідно п.3 ч.1 ст.177 КПК обвинувачена може незаконно впливати на свідків; згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ніде не працевлаштована та не має постійного джерела доходу.

Вважав, що з урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченої, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Посилаючись на викладене, просив продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

2. Позиції учасників судового провадження.

Під час судового розгляду, прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник, під час судового засідання, проти клопотання прокурора заперечувала. Просила змінити запобіжний захід на іншій, не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала позицію захисника, просила змінити запобіжний захід.

3. Передумови та висновки суду.

Суд, заслухавши клопотання, дослідивши додані до нього документи та вислухавши думки учасників кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 15.02.2025 року, до обвинуваченої було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено судом до 26.01.2026 року включно.

Крім того, обвинуваченій було зменшено заставу до 70 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює 211960 грн.

Під час продовження ОСОБА_3 вищевказаного запобіжного заходу, судом був врахований лише ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

У зв`язку з цим, доводи та заперечення сторін кримінального провадження щодо ризиків, передбачених п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України судом не оцінюються та не розглядаються, оскільки сторона обвинувачення не враховуючи попередню ухвалу суду, безпідставно, без надання будь яких нових доказів, про них заявляє, а сторона захисту, також не враховуючи попередні ухвали суду, проти них заперечує.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до змісту ч.3 ст.199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд погоджується, що на сьогоднішній день, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від суду, продовжує існувати, оскільки станом на 28.11.2025 року ОСОБА_3 продовжує обвинувачуватися, зокрема у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання тільки у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, є громадянкою іншої держави.

Отже, на думку суду існує ризик того, що обвинувачена може безперешкодно залишити межі України з метою переховування від суду та уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_3 також обвинувачується у вчиненні 16 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, що на думку суду свідчить про виникнення ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки така кількість епізодів можливої протиправної поведінки беззаперечно дозволяє зробити висновок про її системність.

Таким чином, суд робить висновок, що існування обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, 3 ст.307 КК України, у сукупності з існуючими ризиками, передбаченими п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не дозоляють суду змінити запобіжний захід відносно обвинуваченої та є достатньою підставою для продовження їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а менш суворі запобіжні заходи, на думку суду, не достатні для запобігання зазначеному ризику.

При цьому, суд вважає, що зі спливом певного часу, вказаний ризик не зменшився, оскільки обставини, які його обумовлюють також не змінилися та не відпали, а виникненню ризику переховування від суду й перешкоджає своєчасне застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

До того ж, раніше надані стороною захисту відомості щодо стану здоров`я обвинуваченої, не переконують суд у неможливості застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не є безумовною підставою для його зміни.

Отже, на думку суду, тривалість застосованого відносно обвинуваченої запобіжного заходу, у співвідношенні із пред`явленим обвинуваченням та можливою мірою покарання, на даний час не виходить за межі розумного строку тримання обвинуваченого під вартою, а кореспондується з характером суспільного інтересу, який існує у випадку протидії вчиненню кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

В той же час, враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, з урахуванням переданого кримінального провадження з Приморського районного суду міста Одеси, суд також не знаходить підстав для визначення обвинуваченій альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави відповідно до положень п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 199, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 березня 2026 року включно.

2. Ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі на неї апеляційної скарги.

3. Ця ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ця ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на цю ухвалу, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1