Провадження № 1-кс/466/3364/25
У Х В А Л А

10 грудня 2025 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, українця, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 за призовом під час мобілізації, у військовому званні солдат.

за матеріалами кримінального провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009269 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

в с т а н о в и в:

09 грудня 2025 року старший слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 1 СВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зіслалася на наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.05.2024 ОСОБА_5 за призовом під час мобілізації, на особливий період, було призвано на службу ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 199 від 09.07.2024 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та призначено на посаду старшого стрільця 2 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 7 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини, та визнано таким, що прибув та залучений до складу сил та засобів, що беруть безпосередньо участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації.

Будучи військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів солдат ОСОБА_5 не з`явився на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 303 від 14.10.2024 солдат ОСОБА_5 вибув з пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 до КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «Психіатрія» м. Київ у зв`язку із хворобою.

Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не отримавши дозволу відповідного командира, в умовах воєнного стану, 22.11.2024 був виписаний і покинув медичний заклад, але у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 21.11.2025, тобто до моменту його прибуття у ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області.

З 22.11.2024 до 21.11.2025 солдат ОСОБА_5 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, водночас 22.11.2025 ОСОБА_5 вчинив дії, спрямовані на ухилення від військової служби військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність у яких обвинувачується особа: частина 4 статті 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у дезертирстві, тобто у нез`явленні з метою ухилитися від військової служби на службу з лікувального закладу, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

09.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні дезертирства, у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 199 від 09.07.2024 (по стройовій частині); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 212 від 20.07.2024 (по стройовій частині); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 303 від 14.10.2024 (по стройовій частині); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 351 від 26.11.2024 (по стройовій частині); матеріалами проведеного службового розслідування відносно ОСОБА_5 за фактом неприбуття з медичного закладу; речовими доказами по даному кримінальному провадженню та іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування, у їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Отже, існують передбачені ст.177 КПК України підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може: вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працює, а отже, не має постійного та стабільного доходу; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Цей ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 5 до 12 років, згідно вимог чинного кримінального законодавства обумовлює застосування до підозрюваного ОСОБА_5 реальної міри покарання у виді позбавлення волі у разі встановлення його винуватості. Таким чином, підозрюваний, усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання, може переховуватися від слідства, прокуратури та суду. Крім цього, в підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, чи інші соціально-стримуючі фактори, які б запобігли настанню вказаного ризику; у ході досудового розслідування з приводу обставин кримінального провадження отримано показання свідків, яких сторона обвинувачення планує допитати в судовому засіданні, а отже підозрюваний, який обізнаний про коло таких осіб, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином матиме реальну можливість незаконно вплинути на свідків, з метою зміни показань про обставини провадження, під час подальшого судового розгляду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винуватим, ОСОБА_5 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі; на час досудового розслідування підозрюваний ніде офіційно не працевлаштований; репутація ОСОБА_5 істотно погіршена, у зв`язку з підозрою його у вчиненні тяжкого злочину.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду, а саме, що підозрюваний не з`явиться до слідчого чи суду; вчинить дії, які будуть перешкоджати правосуддю; або ж створять загрозу суспільству; скоїть інше кримінальне правопорушення; стане причиною громадських заворушень (Tironv. Romania,§ 37; Smirnovav. Russia ,§ 59; Piruzyanv. Armenia, § 94).

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може продовжувати свою злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, чинити тиск на свідків, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інші кримінальні правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а тому в органу досудового розслідування є об`єктивні підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою забезпечить йому належну процесуальну поведінку та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, що унеможливлює запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, згідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Поряд з цим, з врахуванням положень абз.8 ч.4 ст.183 КПК України, зокрема, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України прошу суд не визначати розмір застави.

Беручи до уваги викладене та наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та старший слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали з підстав викладених вище, просили таке задовольнити.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції підозрюваний ОСОБА_5 просив визначити мінімальний розмір застави.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив обрати альтернативний запобіжний захід тримання під вартою з визначення розміру застави.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 щодо клопотання прокурора заперечив, оскільки підозрюваному по іншому кримінальному провадженні вже обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому вважав клопотання прокурора безпідставним.

Заслухавши доводи прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 в підтримання клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , доводи захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , з`ясувавши обставини справи, приходжу наступного висновку.

В ході розгляду клопотання встановлено, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009269 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

09.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні дезертирства, у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Так, з поданих матеріалів клопотання встановлено, що солдат за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , всупереч вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, не отримавши дозволу відповідного командира, в умовах воєнного стану, 22.11.2024 був виписаний і покинув медичний заклад, але у пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 21.11.2025, тобто до моменту його прибуття у ВП №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області.

У відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 199 від 09.07.2024 (по стройовій частині); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 212 від 20.07.2024 (по стройовій частині); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 303 від 14.10.2024 (по стройовій частині); Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 351 від 26.11.2024 (по стройовій частині); матеріалами проведеного службового розслідування відносно ОСОБА_5 за фактом неприбуття з медичного закладу; речовими доказами по даному кримінальному провадженню та іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Судовим розглядом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні дезертирства, у самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Як зазначено у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, п.32 рішення у справі «Фокс, Кампбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», слідчий суддя (суд) повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

У відповідності до п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, «застосування тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Відповідно до п.9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі Лист ВСУ), виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, із п.10 Листа ВСУ, у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч. 4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного.

У будь-якому разі розмір застави має бути співмірним та розумним та не бути важелем або чинником, який унеможливлює з моменту визначення розміру застави його внесення підозрюваним.

Під час визначення розміру застави слідчий суддя поряд з положеннями статей 182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 будучи особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні злочину, у якому він підозрюється, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілого свідків, з метою зміни наданих ними первинних показань, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, також існує суттєвий ризик, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати встановленню істини по справі.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_5 у досудовому розслідуванні та судовому розгляді, виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень та враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слід застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, а також враховуючи наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить висновку про необхідність встановити ОСОБА_5 заставу в межах 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908 400 гривень.

Саме такий розмір застави забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009269 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами кримінального провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009269 від 04.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави в розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 908 400 гривень, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19) ».

У випадку внесення підозрюваним застави, покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та в подальшому до суду;

2) не відлучатися за межі міста Львова, без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6) не вчиняти інших кримінальних правопорушень передбачених КК України.

Встановити, що строк дії даної ухвали закінчується 07 лютого 2026 року включно.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому СВ ВП № 1 ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

На ухвалу протягом п`яти діб з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1