Провадження № 1-кс/643/5669/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000754 від 09.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358 КК України,

встановив:

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000754 від 09.07.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.114-1, ч.1 ст.358 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється прокурорами відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи спільно у групі з невстановленими на теперішній час особами, на території Харківського регіону впродовж 2025 року вчиняє дії, направлені на перешкоджання законній діяльності ЗСУ в умовах воєнного стану шляхом збуту військовозобов`язаним громадян України чоловічої статі підроблених паспортів та посвідчень водія іноземних країн, які останні використовують з метою їх безперешкодного переміщення по території України, а саме пред`явлення компетентним органам при здійснення ними перевірочних мобілізаційних заходів тим самим уникаючи виконання військового обов`язку.

30.09.2025 в період часу з 09 год 59 хв по 14 год 06 хв на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова про дозвіл на обшук від 23.09.2025 (справа № 643/16170/25, провадження № 1-кс/643/5349/25) проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, в ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone», білого кольору із сім картою всередині із зазначеним номером на ній « НОМЕР_1 »; Персональний комп`ютер з ім`ям комп`ютера «DESKTOP -0BEAI08» у корпусі чорного кольору із змістом всередині.

Вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , предмети містять інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Засоби мобільного зв`язку, комп`ютерна техніка можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. Вказані предмети можуть бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення (здійснення спілкування з використанням технічних пристроїв) вилучення та дослідження саме вказаних речей є обґрунтовано необхідним для встановлення всіх обставин кримінального провадження.

Крім того слід зазначити, що дозвіл на вилучення саме вказаних речей був передбачений у відповідній ухвалі слідчого судді.

30.09.2025 постановою слідчого вказані предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані речі необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, до початку розгляду подав заяву, в якій просив розглядати клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, просила у задоволенні клопотання відмовити. В обґрунтування своїх заперечень посилалась на те, що обшук було здійснено з грубими порушеннями процесуальних норм та гарантій, передбачених для забезпечення адвокатської діяльності. Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії. Відповідно до протоколу обшуку, слідча дія розпочалася о 09 год. 59 хв., звертаючи увагу на висновок Комітету захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності Харківської області, лише о 10 год. 31 хв. 30 вересня 2025 року, тобто вже після фактичного початку обшуку, на особистий номер голови Ради адвокатів Харківської області ОСОБА_6 надійшов дзвінок від невстановленої особи з невідомого номера, яка цікавилась часом прибуття представника Ради адвокатів для участі у проведенні обшуку. Під час телефонної розмови невідома особа повідомила, що Слідчим відділом УСБУ в Харківській області було заздалегідь направлено на адресу електронної пошти Ради адвокатів Харківської області лист із повідомленням про запланований обшук та пропозицією направити свого представника для участі у ньому. Відповідно до офіційної відповіді Голови Ради адвокатів Харківської області ОСОБА_6 від 02.10.2025, лише 30.09.2025 об 11 год. 11 хв. до приміщення Ради адвокатів було подано лист начальника 1 відділення Слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_7 про проведення обшуку, у той час, як обшук у адвоката було вже розпочато. Таким чином, на момент направлення листа обшук вже фактично проводився, завчасна участь представника Ради адвокатів у проведенні слідчої дії не була забезпечена, а тому дії слідчих порушили гарантії адвокатської діяльності. На це неодноразово звертав увагу суд. Так, в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 27.07.2023 у справі № 991/5681/23 зазначено, що представник ради адвокатів прибув на місце обшуку вже після його фактичного початку, коли мобільний телефон і ноутбук адвоката були вилучені. Суд наголосив, що прокурор не надав жодних доказів завчасного повідомлення органу адвокатського самоврядування про запланований обшук, чим позбавив представника ради можливості своєчасно прибути та забезпечити дотримання гарантій адвокатської діяльності, тому арешт майна має бути скасований. Суд вказав, що недотримання відповідних процесуальних гарантій під час проведення обшуку і вилучення речей у помешканні адвоката чи іншому його володінні зумовлює о (п. п. 66-68 рішення ЄСПЛ у справі «Візер та Бікос Бетейліґунґен ҐмбХ проти Австрії». Аналогічний висновок викладено в ухвалі АП ВАКС від 09.06.2023 у справі № 991/4337/23, де суд відмовив у накладенні арешту на вилучені під час обшуку гаджети адвоката, оскільки обшук його житла був проведений без повідомлення ради адвокатів регіону та без участі її представника. Також були порушені гарантії адвокатської таємниці. Вилучення комп`ютера та мобільного телефону, на якому містилася інформація, яка є адвокатською таємницею, отримання доступу до документів, які містять адвокатську таємницю, та загалом проведення цього обшуку, також чинять перешкоди у здійсненні професійної діяльності, що відображається на авторитеті адвокатури, якості захисту клієнтів та спричиняє негативні наслідки в розумінні захисту прав адвоката та майна адвоката. Під час обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , був виявлений особистий телефон та комп`ютер адвоката ОСОБА_3 , особа надала добровільно повний доступ до даного комп`ютера, він був оглянутий слідчими. Під час огляду було встановлено, що комп`ютер містить файли які відносяться виключно до адвокатської діяльності ОСОБА_3 (текстові документи, матеріали справ, відеоматеріали слідчих дій, процесуальні документи). Всі, без виключення документи створюють адвокатську таємницю та доступ до них обмежений приписом ст. 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Адвокатською таємницею визначено в тому числі складені адвокатом документи, інформація, що зберігається на електронних носіях. Особи винні в доступі сторонніх осіб до адвокатської таємниці або її розголошенні несуть відповідальність згідно закону. Таким чином внаслідок вилучення комп`ютерної техніки та телефону у адвоката, слідчий припустив втручання в діяльність, що містить окремий склад злочину. Загальною метою слідчої дії в тому числі обшуку є отримання доказів чи перевірка вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Вилучена техніка не містить відомостей про осіб причетних до кримінального провадження, а отже вилучено безпідставно. Будь яких файлів які мають відношення до кримінального провадження при візуальному осмотрі виявлено не було. В той же час слідчий прийняв самостійне рішення про вилучення техніки посилаючись виключно на те, що комп`ютер має ідентифікатор (а саме ім`я пристрою, номер), які дозволяють йому його вилучити. Такі дії порушують встановлені гарантії адвокатської діяльності, відповідно до яких забороняється проведення огляду, розголошення витребування чи вилучення документів пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності. Таке втручання в особисті права адвоката є не співмірним з наслідками, які матиме відповідне вилучення майна. В контексті ст. 99 КПК України документами є носії інформації у тому числі комп`ютерні данні (матеріали, фотозйомки, звукозапису, відеозапису, текстові документи. Ст. 22 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлює обов`язок збереження та нерозголошення адвокатською таємниці. Під якою законодавець встановлює будь-яку інформацію, яка стала відома адвокату. Вилучений мобільний телефон та комп`ютер містять інформацію адвокатської таємниці, а саме контакти клієнтів, персональні дані, переписки з клієнтами, аудіо та відеозаписи, фотографії тощо. Варто зазначити, що в ухвалі про проведення обшуку наведений загальний перелік речей і дозвіл на вилучення яких надав суд. В той же час під час обшуку слідчий посилався на ідентифікатори комп`ютерної техніки, як на єдину підставу вилучення майна. У клопотанні про арешт майна від 06.10.2025 року також відсутні чіткі відомості щодо того, яку саме інформацію можуть містити вилучені предмети та яким чином вона є доказом у конкретному кримінальному провадженні. Згідно до ухвали Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 27.07.2023 у справі № 991/5681/23 зазначено, що зважаючи на відсутність в національному законодавстві гарантій, які б практично могли бути реалізовані в частині щодо огляду і вилучення з мобільного телефону лише тієї інформації, яка стосується кримінального провадження, у тому числі, при призначенні та проведенні експертизи, підстави для накладення арешту на майно адвоката відсутні. Надаючи саме таку оцінку щодо відсутності в законодавстві гарантій суд апеляційної інстанції виходить із того, що дана справа подібна до тієї, у зв`язку з якою ЄСПЛ в справі «Андре і інші проти Франції» визнав наявність порушення прав адвоката. Крім того, матеріали клопотання містять відомості про намагання оглянути інформацію на наявних пристроях після їх вилучення за відсутності власника - адвоката, який заявляв про збереження адвокатської таємниці на них, що, за відсутності у законодавстві відповідних гарантій, є неприпустимим, у тому числі, з врахуванням відсутності статусу підозрюваного чи обвинуваченого у такого власника майна. Слід вказати, що зазначені в ухвалі грошові кошти (заздалегідь ідентифіковані) в квартирі адвоката знайдені НЕ були, що надає можливість казати про сумнівну причетність адвоката до подій, які є предметом розслідування. До того ж, вилучивши комп`ютер адвоката та її особистий телефон із SIM-картою, співробітники СВ УСБУ в Харківській області фактично створили перешкоду у здійсненні адвокатської діяльності, зробивши технічно неможливим надання адвокатом правничої допомоги клієнтам. Адвокат не має змоги зв`язатися з клієнтами, не має доступу до документів, не має можливості виконувати свої зобов`язання, складати процесуальні документи тощо. Адвокат ОСОБА_3 співпрацює із Східним міжрегіональним центром з надання безоплатної правничої допомоги та має понад 300 доручень для надання безоплатної вторинної правничої допомоги. Тому вилучення зазначених предметів, призводить до порушення права на захист осіб, які звернулися до адвоката за правничою допомогою. Конституцією України гарантовано незалежність адвокатури, а також захист від кримінального обвинувачення й саме завдяки своєму правовому статусу, який зараховує адвоката до спеціального суб`єкта кримінального процесуального права згідно зі ст. 397, 398, 400 КК України, заборонено втручання в діяльність захисника, перешкоджання в будь-якій формі під час здійснення правомірної діяльності адвоката, погрози насильства або знищення чи пошкодження майна адвоката у зв`язку з діяльністю адвоката, пов`язаною з наданням правової допомоги. Такого ж висновку дійшов Комітет захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності в Харківській області про грубе порушення прав та гарантій адвокатської діяльності, що мало місце при проведенні слідчої дії з порушенням вимог ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за місцем постійного проживання адвокатки ОСОБА_8 . Вказані порушення являються істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства та тягнуть за собою недійсність процесуальних дій. У відповідності до ч.1 ст.170 КПК завданням арешту є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Як передбачено ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. У відповідності до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, у його задоволенні просив відмовити. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи його тим, що вказані предмети містять інформацію, яка має значення для розслідування та можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими матеріалами. Вважає, що вказане клопотання, окрім того, що є немотивованим, не може бути задоволено й з інших підстав, а саме: Несвоєчасне повідомлення ради адвокатів про обшук; Початок проведення обшуку в житлі адвоката за відсутності представника ради адвокатів; Відсутність гарантій того, що при копіюванні інформації, яка стосується даного кримінального провадження, не буде скопійовано іншу інформацію, яка містить адвокатську таємницю; Ухвала на проведення обшуку не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки заходи відносно адвокатів повинні бути чітко обмежені та стосуватися виключно конкретних об`єктів або чітко визначеної інформації, які не містять адвокатської таємниці та вилучення яких не потягнуть за собою наслідки для третіх осіб. Щодо несвоєчасного повідомлення ради адвокатів про обшук та початок проведення обшуку в житлі адвоката за відсутності представника ради адвокатів. Так, ч.2 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено імперативну норму, відповідно до якої під час проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката має бути присутній представник ради адвокатів регіону, крім випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. Для забезпечення його участі службова особа, яка буде проводити відповідну слідчу дію чи застосовувати захід забезпечення кримінального провадження, завчасно повідомляє про це раду адвокатів регіону за місцем проведення такої процесуальної дії. Обшук фактично було розпочато о 09 годині 59 хвилин. Я, як адвокат, ОСОБА_3 прибув на місце проведення обшуку приблизно о 10 годині 30 хвилин. На час мого прибуття слідчий, як і інші учасники слідчої дії вже перебували в приміщенні квартири ОСОБА_3 . Слідчий повідомив мені, що обшук вже розпочато та здійснюється безперервна фіксація відеокамерою. Після мого прибуття на місце обшуку слідчий почав телефонувати Раді адвокатів Харківської області для повідомлення про обшук за місцем мешкання адвоката та ще приблизно 30 хвилин зайняло організація слідчим направлення до Ради адвокатів харківської області відповідного письмового повідомлення, після чого на місце проведення обшуку було направлено представника Ради адвокатів Харківської області. Таким чином, участь представника Ради адвокатів Харківської області в проведенні обшуку за місцем мешкання адвоката ОСОБА_3 була забезпечена не менше ніж через півтори години після початку його проведення. Приписка слідчим в протоколі обшуку про те, що йому стало відомо, що за місцем здійснення обшуку мешкає адвокат після того, як ОСОБА_3 надала своє посвідчення, після чого він вирішив повідомити про цей факт Раду адвокатів Харківської області, не відповідає дійсності, оскільки таку інформацію слідчий мав заздалегідь, що підтверджується як матеріалами кримінального провадження, так і ухвалою суду, на підставі якої було здійснено обшук. Таким чином були грубо порушені гарантії адвокатської діяльності. Щодо відсутності гарантій того, що при копіюванні інформації, яка стосується даного кримінального провадження, не буде скопійовано іншу інформацію, яка містить адвокатську таємницю. Під час проведення обшуку ОСОБА_3 запропонувала надати добровільно доступ до інформації, яка міститься на її телефоні та персональному комп`ютері, але попрохала при цьому конкретизувати стосовно якої конкретної особи, або предмету слідчому необхідно отримати інформацію. Слідчий повідомив, що він не може конкретизувати конкретну особу (осіб) або предмет чи документ, оскільки це, на його думку порушить таємницю досудового розслідування. Оскільки ОСОБА_3 на момент подій, у зв`язку з якими виникла необхідність у проведенні обшуку, є чинним адвокатом, презюмується, що на мобільному телефоні та персональному комп`ютері, з яких можливий доступ до попередніх облікових записів власника та копій відомостей, створених до придбання цих носіїв, з використанням хмарного сховища iCloud, міститься інформація, яка становить адвокатську таємницю, незважаючи на виявлення цього майна не в офісі, а за місцем проживання адвоката. Закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не містить обов`язку зберігати інформацію, яка становить адвокатську таємницю лише за місцем роботи як і порядку оформлення такої інформації. Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» забороняється будь-які втручання і перешкоди здійсненню адвокатської діяльності, забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів, пов`язаних із здійсненням адвокатської діяльності. Не визначення слідчим конкретної інформації, документів або предметів, та посилання на таємницю слідства, за наявності в матеріалах кримінального провадження реальних відомостей про особу, яка надала згоду на конфіденційне співробітництво та діяла під контролем правоохоронних органів, на нашу думку, свідчить що такі дії слідчого направлені не на встановлення істини по справі, а на реальне втручання в адвокатську діяльність ОСОБА_3 та можливість отримання доступу саме до документів та матеріалів, які містять адвокатську таємницю та стосуються безпосередньо її адвокатської діяльності, відомостей щодо її клієнтів та таємниці спілкування між ними. Саме про це свідчить, що під час вилучення персонального комп`ютеру, слідчий, оголосивши його технічні характеристики та номер заводу виробника, повідомив, що цих даних йому достатньо за для того, щоб зробити висновок про те, що він має відношення до справи та може бути речовим доказом. При цьому слідчий категорично відкинув пропозицію здійснити його огляд на місці в присутності представника Ради адвокатів, мене та ОСОБА_3 , з метою перевірки наявності або відсутності на цьому комп`ютері інформації яка цікавить слідство, знов таки пославшись на таємницю досудового розслідування та відсутність технічної можливості. Щодо того, що ухвала на проведення обшуку не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки заходи відносно адвокатів повинні бути чітко обмежені та стосуватися виключно конкретних об`єктів або чітко визначеної інформації, які не містять адвокатської таємниці та вилучення яких не потягнуть за собою наслідки для третіх осіб. Відповідно до вимог ч.2 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - у разі проведення обшуку чи огляду житла, іншого володіння адвоката, приміщень, де він здійснює адвокатську діяльність, тимчасового доступу до речей і документів адвоката слідчий суддя, суд у своєму рішенні в обов`язковому порядку зазначає перелік речей, документів, що планується відшукати, виявити чи вилучити під час проведення слідчої дії чи застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а також враховує вимоги пунктів 2-4 частини першої цієї статті. Всупереч вказаній нормі Закону в ухвалі слідчого судді не було чітко зазначено про відшукання та вилучення конкретного мобільного телефону або персонального комп`ютеру, а лише узагальнення: мобільні телефони (мобільні термінали систем зв`язку), персональні комп`ютери які містять відомості про обставини кримінального провадження з урахуванням переліку прізвищ. У частині другій статті 168 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) («Порядок тимчасового вилучення майна») встановлено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. При цьому в ухвалі суду, всупереч наявній в матеріалах кримінального провадження інформації, навіть не персоналізовано відносно якої саме особи (осіб) інформацію, предмети чи документи надано дозвіл відшукати, з метою недопущення втручання в адвокатську діяльність та порушення адвокатської таємниці. Заходи щодо адвокатів мають бути чітко обмеженими (п. 42 рішення ЄСПЛ від 24.07.2008 у справі «Андре і інші проти Франції», заява №18603/03) і національне законодавство визначає відповідні межі та умови втручання Таким чином, як під час отримання дозволу на проведення обшуку так і під час проведення самого обшуку було допущено грубе порушення гарантій адвокатської діяльності. Недотримання відповідних процесуальних гарантій під час проведення обшуку і вилучення речей у помешканні адвоката чи іншому його володінні зумовлює порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. п. 66 68 рішення ЄСПЛ у справі «Візер та Бікос Бетейліґунґен ҐмбХ проти Австрії» від 16.10.2007, заява №744336/01). Конвенція не забороняє накладення на адвокатів певних зобов`язань, котрі стосуються їхніх відносин з клієнтами. Це стосується, зокрема, наявності достовірного доказу причетності адвоката до скоєння злочину, або стосовно намагань подолати певні незаконні практики. Однак, ЄСПЛ наголосив, що вкрай важливо забезпечити суворі рамки для таких заходів. У кожному випадку заходи з боку правоохоронних органів щодо адвокатів мають бути чітко обмеженими, оскільки адвокати посідають центральне місце в здійсненні правосуддя, і їхній статус посередників між підсудними та судами дозволяє кваліфікувати їх як служителів закону (п. 42 рішення ЄСПЛ від 24.07.2008 у справі «Андре і інші проти Франції»).

Суд, дослідивши клопотання про арешт майна, вислухавши власника майна та її представника, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 23.09.2025 клопотання керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволено, надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою : АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, які мають значення для даного кримінального провадження, а саме: електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки (комп`ютери, ноутбуки, телефони, планшети, жорсткі диски, флеш-носії інформації, системні блоки, техніка для здійснення друку/сканування документів: принтери, сканери тощо), документів (в тому числі електронні), блокнотів, записників та чорнових записів, заздалегідь ідентифікованих грошових коштів номіналом 100 доларів США серій та номерів: LF76064310E, LB66496338U, QA47582670A, QB10402847A, QB10402848A, QG31380403A, QG31380402A, MB79132648J, PJ02079679B, PF26910098J, PF26910097J, PF26897706J, PF26897707J, PI24058123A, PI24058122A, QB71893709B, QH06490911A, QD18669196A, PF79183943J, PF79183936J, що можуть бути використані як доказ вчинення кримінального правопорушення, що розслідується.

30.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова про дозвіл на обшук від 23.09.2025 проведено обшук за фактичного проживання ОСОБА_3 , а саме за адресою : АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлені та вилучені речі, які належить ОСОБА_3 , а саме мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone», білого кольору із сім картою всередині із зазначеним номером на ній « НОМЕР_1 » та персональний комп`ютер з ім`ям комп`ютера «DESKTOP -0BEAI08» у корпусі чорного кольору із змістом всередині.

Постановою слідчого від 30.09.2025, належні ОСОБА_10 мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone», білого кольору із сім картою всередині із зазначеним номером на ній « НОМЕР_1 » та персональний комп`ютер з ім`ям комп`ютера «DESKTOP -0BEAI08» у корпусі чорного кольору із змістом всередині, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Крім цього, відповідно до п.п. 4, 5 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядку виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Врахувавши правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна на даному етапі є цілком законним і необхідним для забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання прокурора слід задовольнити.

Разом з цим, слідчий суддя, враховуючи факти викладені у Висновку Голови Комітету захисту прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності Ради адвокатів Харківської області від 03.10.2025, приходить до висновку про необхідність довести до відома керівника органу досудового розслідування та компетентного керівника органу прокуратури інформацію про наявність висновку про для вжиття заходів у межах повноважень.

При цьому, інформація, викладена у вказаному висновку, не встановлює негативних наслідків для арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні №0000754 від 09.07.2025 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , майно, належне ОСОБА_3 , а саме: мобільний телефон марки «Apple», моделі «Iphone», білого кольору із сім картою всередині із зазначеним номером на ній « НОМЕР_1 »; персональний комп`ютер з ім`ям комп`ютера «DESKTOP -0BEAI08» у корпусі чорного кольору із змістом всередині.

Місцем зберігання вилученого майна визначити слідчий відділ Управління СБ України в Харківській області.

Встановити стороні обвинувачення строк до 19.10.2025 включно, протягом якого необхідно (за потреби) провести слідчі (розшукові) дії в обсязі, достатньому для досягнення мети кримінального провадження з майном ОСОБА_3 , вилученим 30.09.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , вилучивши інформацію, що стосується кримінального провадження за виключенням інформації, що належить до категорії адвокатської таємниці, щодо діяльності ОСОБА_3 , яка не пов`язана із обставинами, які відповідно до ст.91 КПК України належить до кола доказування у цьому кримінальному провадженні.

Зобов`язати сторону обвинувачення не пізніше 20.10.2025 передати майно ОСОБА_3 , вилучене 30.09.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , на відповідальне зберігання особі, у якої воно було вилучено, попередивши таку особу про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України, довівши до її відома вимогу необхідності збереження вказаного майна.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному проваджені.

Довести до відома керівника органу досудового розслідування та компетентного керівника органу прокуратури інформацію про наявність Висновку про порушення прав та гарантій адвокатської діяльності слідчими слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області від 03.10.2025 для вжиття заходів у межах повноважень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1