Справа № 191/5945/25
Провадження № 1-кс/191/849/25
У Х В А Л А

іменем України

11 листопада 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , захисника- ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Синельникове клопотання слідчого Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук Полтавської області, громадянину України, із середньою спеціальною освітою, одруженому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, в посаді головного сержанта взводу, командира першого відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001242 від 09.11.2025 відповідає вимогам ст.177, 184 КПК України.

Підозрюваний затриманий в порядку ст.208 КПК України 09.11.2025 о 09:00 год.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є розписка про вручення зазначених документів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, в посаді командира першого відділення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 09.11.2025 близько 00:30 год. знаходився поблизу житлового будинку за місцем тимчасової дислокації за адресою: АДРЕСА_2 разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , серед яких був ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході розмови між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 .

В цей час, ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання смерті потерпілого ОСОБА_5 , 09.11.2025 близько 00:30 год. з особистих неприязних відносин, взявши до рук табельну вогнепальну зброю, а саме пістолет Макарова НОМЕР_2 , здійснив два постріли в сторону ОСОБА_9 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого кульового поранення голови в районі правої брови, від яких ОСОБА_9 втратив свідомість, після чого ОСОБА_5 вважаючи, що здійснив усі необхідні дії для доведення свого злочинного умислу до кінця, заподіявши ОСОБА_9 , вказані тілесні ушкодження, покинув місце злочину.

Однак ОСОБА_5 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 було надано невідкладну медичну допомогу та доставлено до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім.Мечнікова.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

09.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру, яка погоджена прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України.

Слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також враховуючи вкрай напружену ситуацію, пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення мінімального розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки, посилаючись на те, що підозрюваний має постійне місце реєстрації, у лікаря нарколога-психіатра на обліку не знаходиться, раніше не судимий, має на утриманні малолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьків пенсіонерів. Крім того, він є військовослужбовцем, який приймав участь в бойових діях на території Сумської, Курської (Росія), Донецької, Запорізької, Дніпропетровської областях, має міцні соціальні зв`язки як серед рідних так і побратимів, до війни офіційно працював та отримував дохід, на який утримував родину і був єдиним годувальником у сім`ї, в його ізолюванні від суспільства не має необхідності, так як побратими, його батьки та рідні можуть позитивно впливати на підозрюваного, він не має наміру та не буде впливати на свідків, експертів, інших осіб, причетних до вказаної події, навпаки, співпрацює та готовий в подальшому співпрацювати з органами слідства. ОСОБА_5 на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_3 з 01.06.2022 на посаді головного сержанта - командира 1 відділення спостереження взводу спостереження розвідувальної роти, тимчасово виконує обов`язки командира взводу спостереження розвідувальної роти, має достатній бойовий досвід, а також спеціалізації розвідника, який є наставником для новоприбулих військовослужбовців - розвідників. При проведенні 10.11.2025 слідчого експерименту в підрозділі та спілкуванні з його побратимами та командирами вищого рангу, останні пояснили, що ОСОБА_10 користується авторитетом і повагою серед підлеглих, своїм бойовим опитом та знанням розвідницької тактики, які передав підлеглим військовослужбовцям, зберіг їх життя, його присутність в підрозділі, на бойових позиціях, які вже перемістились на територію Дніпропетровської області, а саме в Синельниківському районі, дуже потрібна, так як налагоджена його взаємодія як з підлеглими військовослужбовцями, так і командирами розвід підрозділами сусідніх військових частин. Ця взаємодія грає дуже важливу роль в здержуванні російської агресії проти України. Відсутність бойової одиниці, розвідника з досвідом, командира з авторитетом, військовослужбовця, який приймав участь в бойових діях на території Сумської, Донецької (Покровськ), Запорізької, а зараз Дніпропетровської областей, дуже вплине на їх обороноздатність, що підтверджується клопотанням командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 про взяття підозрюваного на особисту поруку.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просив дозволити йому повернутися у підрозділ для подальшого проходження військової служби. Зазначив, що у нього не було умислу на вбивство підлеглого, постріл він здійснював вгору, щоб припинити сварку між військовослужбовцями. Конфліктів у нього з потерпілим не було. Стверджує, що при обранні йому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки він не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідчому та суду у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа чим швидше закінчилась та він мав можливість продовжувати звільняти території України, надавати матеріальну допомогу в скорішому одужанні потерпілому ОСОБА_9 та його рідним, сплачуючи матеріальну шкоду.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку.

09.11.2025 за №0001242 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

09.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи; репутацію; майновий стан.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а саме спробам переховуватись від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Частиною третьою статті 176 КПК України визначено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Як вбачається з положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні питання доцільності тримання підозрюваного під вартою судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його пілотному рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 180 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Поручителю роз`яснюється у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється або обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Поручитель може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку підозрюваного, обвинуваченого до органу досудового розслідування чи суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.

Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Відповідно до ч.4 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід у виді особистої поруки зможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків. При цьому, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та реєстрації, одружений , має на утриманні двох малолітніх дітей, у лікаря нарколога-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 з 01.06.2022 та перебуває на посаді головного сержанта - командира 1 відділення спостереження взводу спостереження розвідувальної роти, тимчасово виконує обов`язки командира взводу спостереження розвідувальної роти, має достатній бойовий досвід, а також спеціалізації розвідника, характеризується позитивно під час виконання бойових розпоряджень під час боїв для захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що свідчить про фактичну мінімізацію ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_11 особисто виявив бажання взяти ОСОБА_5 на особисту поруку та контролювати виконання останнім своїх процесуальних обов`язків. Даний факт він безпосередньо підтвердив відповідним клопотанням про взяття на особисту поруку ОСОБА_5 , а також зазначив, що наслідки порушення підозрюваним умов застосування запобіжного заходу у виді особистої поруки відомі.

Слідчий суддя вважає, що підполковник ОСОБА_11 заслуговує на особливу довіру, оскільки він займає посаду командира військової частини НОМЕР_1 , вказана частина приймає безпосередньо участь у бойових діях зі стримування російської агресії на території Дніпропетровської області, в тому числі Синельниківського району, що свідчить про високий рівень довіри до нього та спроможність реально забезпечити належну поведінку і виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Окрім того, суд вважає, що обставини кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, свідчать про те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно військовослужбовця, який проходить службу в бойовій частині, є вочевидь недоцільним, оскільки підозрюваний на даний час буде більш корисним для держави, виконуючи свій безпосередній обов`язок- захист країни від військової агресії.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді особисто поруки буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, а також зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання слідчого та задовольнити клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді особистої поруки.

Керуючись ст.176-178, 179, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Задовольнити клопотання сторони захисту.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 виконання наступних обов`язків:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним викликом;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця служби або залишення місця перебування;

-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити поручителю -командиру військової частини НОМЕР_1 , який поручається за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, про необхідність доставити підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою.

Роз`яснити поручителю, що він може відмовитися від взятих на себе зобов`язань. У такому разі він забезпечує явку до суду для вирішення питання про зміну підозрюваному запобіжного заходу.

У разі невиконання взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення в розмірі, передбаченому пунктом 4 частини 5 статті 180 КПК України.

Строк дії ухвали в частині застосування до підозрюваного процесуальних обов`язків встановити до 07 січня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1