Номер провадження: 11-кп/813/2303/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали справи за апеляційними скаргами захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст.115 КК України,

установив

На розгляді Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 10001657 від 18.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст.115КК України.

Оскаржуваною ухвалою суду від 11.08.2025 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 09.10.2025 року, без визначення застави.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожний окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою обрати обвинуваченому інший запобіжний захід.

В обґрунтування апеляційних скарг сторона захисту зазначає, що ризики, на які посилається прокурор у клопотання та суд в оскаржуваній ухвали необґрунтовані та не доведені, а відтак не існують.

Захисники також звертають увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 є інвалідом ІІ групи, має важке хронічне захворювання, тому подальше його утримання під вартою становить загрозу його життю.

Адвокат ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, причин про неприбуття не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не заявляв.

Прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

Водночас, у зв`язку із нестабільним інтернет-зв`язком, неможливо здійснити підключення до установи, де утримується обвинувачений ОСОБА_6 ..

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК України та за згодою захисника обвинуваченого, апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора та обвинуваченого.

Що стосується клопотання адвоката ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, то апеляційний суд вважає його таким, що не пропущений, оскільки останнім днем подачі апеляційної скарги є 16.08.2025 року вихідний день. Водночас, з апеляційною скаргою адвокат звернувся 18.08.2025 року у перший робочій день.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу; дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина 1 ст.404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

На теперішній час у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №10001657, судом першої інстанції не вчинені всі необхідні дії, що передбачені процедурою судового розгляду для повного, об`єктивного та всебічного дослідження всіх обставин справи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст.115 КК України за який йому може бути призначено покарання до 15 років позбавлення волі.

За таких обставин, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі доведеності його вини, продовжує існувати ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Також апеляційний суд вважає, що з огляду на те, що обвинувачений є особою пенсійного віку, частина його родини вже проживає за межами України, а тому має змогу безперешкодно перетнути кордон та покинути межі України, що доводить існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи характер та обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавлення волі, останній матиме можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, які ще судом не допитані, з метою схилити їх до зміни своїх первинних показань, що в свою чергу буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Враховуючи, що обвинувачення ОСОБА_6 , на думку сторони обвинувачення, у значній мірі підтверджується показаннями свідків, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд вважає, що вказані обставини зумовлюють можливість здійснення поза процесуального впливу обвинуваченим на свідків, з метою спонукання їх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

Також апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду про те, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обставини та характер вчинення інкримінованого злочину, зокрема, те, що відповідно до обвинувачення, ОСОБА_6 , маючи намір на позбавлення життя потерпілого, здійснив пошук виконавця для реалізації свого умислу, вказують про схильність та здатність обвинуваченого, приховувати свої протиправні дії.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності колегія суддів вважає, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які на теперішній час продовжують існувати.

За таких обставин, доводи викладені в апеляційній скарзі щодо недоведеності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу надається оцінка сукупності всіх обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи викладене, доводи захисника про наявність підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту є необґрунтованими.

Приймаючи до уваги фактичні обставини кримінального провадження, виходячи із конкретних обставини інкримінованого обвинуваченому діяння, апеляційний суд погоджується з висновком суду, який на підставі ч.4 ст.183 КПК України не визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

На теперішній час обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, не встановлено.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК.

Разом з тим, колегія суддів враховує доводи сторони захисту щодо стану здоров?я обвинуваченого ОСОБА_6 , та з огляду на положення ст.8 КПК України, в якій зазначено, що кримінальне провадження здійснюється з обов`язковим додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, вважає за необхідне зобов`язати ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філію ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити належне медичне обстеження, та у разі необхідності лікування обвинуваченого ОСОБА_6 у встановленому законом порядку, в тому числі, у разі необхідності, у закладі охорони здоров`я МОЗ

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту та скасування ухвали суду першої інстанції.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14, п.11 ч.2 ст.115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4