Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6513/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/461/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі судове провадження №296/6513/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 червня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Підмихайля Калуського району Івано-Франковської області, проживаючого фактично АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі від вісімдесяти до ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто від 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень до 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень. Вважає, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не доведені. Зазнача, що слідчім суддею не враховано, що ОСОБА_7 є волонтером, має міцні соціальні звязки, позитивну ділову репутацію, раніше не судимий. Вказує, що слідчім суддею безпідставно не визначено розміру застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором ОСОБА_11 звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обгрунтування клопотання слідчий послався на те, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000768 від 07.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 114-1, ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що командир зведеного батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_12 , який діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , сприяли курсанту навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдату ОСОБА_13 у вчиненні дезертирства з території навчального батальйону «ГРАНІТ-3» військової частини НОМЕР_1 .

Крім цього, командир зведеного батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 перешкодили законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом сприяння у вчиненні дезертирства курсантом навчального взводу навчальної роти 3 навчального батальйону в/ч НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_13 .

13.06.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 114-1 КК України.

ОСОБА_7 обгрунтовано підозрються у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому неможливо запобігти вказаним ризикам застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 408, ч.1 ст. 114-1 КК України, доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш мякого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчим суддею в повній мірі враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчим суддею встановлено, ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання від 5 до 12 років позбавлення волі.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27 ч. 4 ст.408, ч.1 ст.114-1 КК України, підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами: протоколом аудіоконтролю особи відносно ОСОБА_13 № 3367/55/105-2025 від 19.05.2025 в ході якого в період часу 11.05.2025 до 14.05.2025 зафіксовано розмови ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо дезертирства з військової частини; протоколом аудіо- відеоконтролю особи відносно ОСОБА_13 № 3331/55/105-2025 від 16.05.2025 в ході якого в період часу 13.05.2025 до 14.05.2025 зафіксовано розмови ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо дезертирства з в/ч, пересування ОСОБА_13 у вказаний проміжок часу, в тому числі самовільне залишення в/ч НОМЕР_1 та подальше його перевезення ОСОБА_7 до м. Києва; протоколами допиту в якості свідка ОСОБА_13 від 07.05.2025 та 15.05.2025 в ході яких свідок повідомив про обставини дезертирства з в/ч НОМЕР_1 за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ; протоколом аудіоконтролю особи відносно ОСОБА_13 № 3247/55/105-2025 від 19.05.2025 в ході якого 11.05.2025 зафіксовано розмови ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо дезертирства з в/ч; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2025; протоколом про результати здійснення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14.05.2025, на яких зафіксовано розмову ОСОБА_7 та ОСОБА_12 щодо готування до вчинення інкримінованих злочинів; протоколом огляду речей, а саме відео з камер спостереження від 30.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження.

Також, слідчим суддею враховано особу підозрюваного ОСОБА_7 , його вік та стан здоров`я, наявність соціальних зв`язків, а також доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Так, ризик можливого переховування обґрунтований тим, що під тяжкістю можливого покарання підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ризик знищення, переховування, спотворення речових доказів обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі може знищити речі, документи, чорнові записи з відомостями, про які орган досудового розслідування не володіє та які наразі не встановлені, однак мають відношення до сприяння в дизертирстві солдата ОСОБА_13 , а також законному перешкоджанні законної діяльності Збройним Силам України.

Ризик незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження будь-яким шляхом для зміни/відмови від показів останніх. Також підозрюваний може вчиняти спроби спілкуватися з іншими особами, в тому числі, дистанційно та повідомляти їм про необхідність знищити та приховати інші докази, про які стороні обвинувачення наразі невідомо, тобто перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , даних про особу останнього, та доведеність прокурором високого ступеню ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Отже, доводи апелянта про те, що слідчій суддею не враховано дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 408, ч. 1 ст. 114-1 КК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не оспорюється.

Водночас, доводи захисника під час апеляційного розгляду щодо необгрунтованості підозри спростовуються вищенаведеними доказами, які містяться в матеріалах клопотання. Більш того, такі доводи суперечать навіть прохальній частині апеляційной скарги апелянта.

Доводи апелянта про те, що при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчім суддею безпідставно не визначено розмір застави, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Отже, слідчій суддя належним чином мотивував своє рішення щодо відсутності підстав для визначення розміру застави, з чим погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 червня 2025 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 серпня 2025 року включно, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :