Справа № 203/3906/25
Провадження № 1-кп/0203/1722/2025
У Х В А Л А

28.08.2025 року Центральний районний суд м. Дніпра

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

представника потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003547 від 14.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, гр. України, із середньо-технічною освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, гр. України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

В судовому засіданні ОСОБА_13 , яка є власницею автомобіля «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_1 , подала до суду клопотання про скасування його арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що у зв`язку з тривалим утриманням органом досудового розслідування транспортного засобу втрачається ємкості тягової батареї, яка становить понад 60% вартості автомобіля. По даному автомобілю вже проведена експертиза його технічного стану, сам автомобіль не був учасником ДТП, на ньому не має жодних слідів зіткнення. Вона не має процесуального статусу підозрюваної чи обвинуваченої, не має матеріальної відповідальності перед потерпілими, а арешт автомобіля порушує її право власності, гарантоване ст.41 Конституції України.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши що арешт накладний з метою забезпечення речових доказів, під час судового розгляду можливе виникнення необхідності проведення додаткових експертиз.

Потерпілі та представники потерпілих заперечували проти задоволення клопотання, та підтримали думку прокурора.

Обвинувачені та їх захисники підтримали клопотання, щодо повернення транспортного засобу заявниці.

Вислухавши сторін по справі дослідивши клопотання суд приходить до наступного.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Отже законодавець визначив, що скасування арешту на майно можливо за клопотанням, якщо буде доведено що, в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або якщо арешт накладено необґрунтовано чи у разі ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

З огляду на позицію викладену у рішенні «Sargsyan v. Azerbaijan», Європейського суду з прав людини, а саме те що судам необхідність забезпечувати справедливий баланс між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідністю зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Отже, приймаючи до уваги, що автомобіль «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_1 , не був прямим учасником ДТП, не має будь-яких слідів зіткнення, пов`язаним із даною ДТП, по даному автомобілю проведено експертизу його технічного стану, суд вважає, що відпала потреба в арешті автомобіля, в частині позбавлення права користування, та вважає за можливе передати автомобіль на відповідальне зберігання його власнику, ОСОБА_13 .

Однак, приймаючи до уваги, що даний автомобіль є речовим доказом по кримінальному провадженню, суд вважає за необхідним залишити накладення арешту на автомобіль в частині позбавлення права на його відчуження та розпорядження.

Тобто, суд вважає, що клопотання ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.174, 370-372, 376 КПК України,

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_13 про скасування арешту автомобіля Renault Zoe», р.н. НОМЕР_1 , задовольнити частково.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2024 року (справа № 932/9615/24, провадження № 1-кс/932/3544/24) у кримінальному провадженні № 0003547 на автомобіль Renault Zoe», р.н. НОМЕР_1 , в частині позбавлення права користування автомобілем скасувати.

Автомобіль «Renault Zoe», р.н. НОМЕР_1 , передати на відповідальне зберігання його власниці, ОСОБА_13 , з позбавленням права на його відчуження, розпорядження та будь-яким чином змінювати технічні характеристики автомобіля.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1