Справа № 462/3449/25
провадження 1-кс/462/863/25
У Х В А Л А

19 травня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000577 від 15.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на металевий предмет, схожий на ніж з лезом, довжиною 13 см., із слідами РБК на ньому, на руків`ї накладка гумова зеленого кольору, з маркуванням на руків`ї 4028 В, в чохлі зеленого кольору з маскуванням забарвленням темно-зеленого кольору та маркуванням «Резервіст», вилучені під час огляду місця події 16.05.2025 року.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження та знищення речей, зазначених в клопотанні.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власника чи володільця майна, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України. Крім цього, відомості про власника чи володільця майна та контактні дані такого, у матеріалах клопотання відсутні.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000577 від 15.05.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 15.05.2025 року близько 13.00 год. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовець, перебуваючи біля будинку № 218 по вул. Городоцькій в м. Львові на фоні раптово виниклого конфлікту умисно наніс проникаюче ножове поранення в область живота ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим заподіяв останньому тяжке тілесне ушкодження.

16.05.2025 року під час огляду місця події за участю підозрюваного ОСОБА_5 в лісозахисному насадження поблизу колії по вул. Грузинській, 88 в м. Львові було виявлено та вилучено металевий предмет, схожий на ніж з лезом, довжиною 13 см., із слідами РБК на ньому, на руків`ї накладка гумова зеленого кольору, з маркуванням на руків`ї 4028 В, в чохлі зеленого кольору з маскуванням забарвленням темно-зеленого кольору та маркуванням «Резервіст», яким ОСОБА_5 , з його слів завдав поранення потерпілому ОСОБА_6 , після чого даний ніж викинув.

Постановою слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 16.05.2025 року зазначені речі визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, слідчий у клопотанні мав право ставити питання про накладення арешту на вказані речі, з тих підстав, що це майно відповідає критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, тобто з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України.

Слідчий суддя не знаходить у клопотанні про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Надані слідчим матеріали містять достатньо підстав та підозр вважати, що вилучені в ході огляду місця події речі можуть бути використано, як доказ у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вилучені речі, є речовим доказом, можуть бути приховуваними, пошкодженими, зіпсованими, втраченими, знищеними, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на металевий предмет, схожий на ніж з лезом, довжиною 13 см., із слідами РБК на ньому, на руків`ї накладка гумова зеленого кольору, з маркуванням на руків`ї 4028 В, в чохлі зеленого кольору з маскуванням забарвленням темно-зеленого кольору та маркуванням «Резервіст», вилучені під час огляду місця події 16.05.2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Слідчий суддя: ОСОБА_1