Справа №751/5034/25
Провадження №1-кс/751/1353/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 01 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурору кримінальному провадженні прокурор Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від 01 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Із клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000553 від 01 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У клопотанні зазначено, що 31 травня 2025 року приблизно 23 годині

24 хвилини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи мікроавтобусом марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Удайська в напрямку вул. Набережна в с. Леляки Прилуцького району Чернігівської області, неподалік буд. 11 по вул. Удайська, не впорався з керуванням транспортним засобом, виїхав на праве узбіччя по напрямку свого руху, де зіткнувся з господарчою будівлею. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_4 загинув на місці, пасажир автомобіля марки «RENAULT TRAFIC» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани лоба, різаної рани шиї склом, забитого садна лівого ліктьового суглобу.

01 червня 2025 року під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вилучено мікроавтобус марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , оскільки на ньому наявні механічні пошкодження, які утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, тобто на транспортному засобі збереглися сліди кримінального правопорушення, та 02 червня 2025 року постановою слідчого вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор указує на те, що з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування обставин кримінального правопорушення з мікроавтобусом марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 необхідно провести відповідні експертизи та дослідження, для проведення яких судовим експертам необхідно надати можливість дослідження транспортного засобу, а тому виникла необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб з метою його збереження як речового доказу.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, просив клопотання про арешт майна розглядати без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник транспортного засобу ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений в передбаченому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації власником майна, про арешт якого порушується питання у клопотанні, його процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника власника майна обов`язковою немає, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до такого висновку.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000553 від 01 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 травня 2025 року та в результаті якої загинув ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01 червня 20245 року було оглянуто та вилучено мікроавтобус марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 02 червня 2025 року мікроавтобус марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 мікроавтобус марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_6 .

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у свої рішення неодноразово зазначав, що вимога законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справах «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речового доказу.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чернігівської обласної прокуратури

ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000553 від

01 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на мікроавтобус марки «RENAULT TRAFIC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , заборонивши будь-кому і в будь-який спосіб відчужувати, розпоряджатись та користуватись зазначеним майном.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1