Провадження № 1-кс/344/6038/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , начальника органу дізнання ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

Заявник звернулася до слідчого судді із заявою, у якій просить зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківського районного управління Національної поліції в Івано-Франківській області внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування кримінального провадження за фактом вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ст. 197-1 КК України ( в тому числі захоплення земель тисменицького лісгоспу, ст. 246 КК України.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив її задоволити. Вказав, що те, що за даними фактами проводиться дізнання з 2022 року- немає значення, так як у заяві зазначений новий фігурант ОСОБА_6 . Крім цього, відомості по зазначеним фактам внесено лише за однією статтею.

Представник органу дізнання просив у скарзі відмовити, так як за викладеними у заяві фактами проводиться дізнання, про що свідчать матеріали кримінального провадження №000792.

Вислухавши думку учасників розгляду, перевіривши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшла наступних висновків :

Так, згідно ч.1 п.1 ст.303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

За змістом ст. 214 КПК України підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. Дані висновки цілком відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження № 51-4229км20).

ОСОБА_5 22.08.2025 звернулася до Окружної прокуратури міста Івано-Франківська, ГУ НП в Івано-Франківській області, Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області із заявою у якій просила внести відомості за фактом вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ст. 197-1 КК України ( в тому числі захоплення земель тисменицького лісгоспу, ст. 246 КК України. Врахувати наявність ухвали від 17.11.2022 у справі №344/1434/22, та від 31.07.2025 у справі №344/12783/25.

В обґрунтування такої заяви, зокрема зазначено, що вона є власником з 05.10.2007 земельної ділянки площею 0,569 га, що надана для садівництва і знаходиться на території Микитинецької сільської ради в садівничому товаристві «Прогрес». Після встановлення нею ряду грубих порушень, подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Івано-Франківського РУП відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інших невстановлених осіб злочинів, передбачених ч.4 ст. 358, ст. 197-1 КК України ст. 246 КК України.

Також, заявник зазначає, що відомості за вказаною заявою внесено лише за однією статтею ч. 1 ст. 358 КК України.

При цьому, технічну документацію на земельну ділянку в 2014 році виготовляла ОСОБА_6 , де було вказано суміжника який відчужив земельну ділянку ОСОБА_5 . Відтак, у таку були внесені неправдиві відомості, допускає, що було підроблено підпис ОСОБА_10 , так як такий перестав бути власником земельної ділянки 05.10.2007.

Вподальшому, після ОСОБА_6 власником земельної ділянки стала ОСОБА_7 із кадастровим номером :17:001:0245. У технічну документацію по якій внесено неправдиві відомості. Іншою земельною ділянкою за кадастровим номером :17:001:0329 володіє ОСОБА_8 , а земельною ділянкою 1:17:001:0327 ОСОБА_9 , тобто є суміжними користувачами , а в описі меж земель від Б до В зазначено землі Тисменицького лісництва як набували такі земельні ділянки ОСОБА_11 , не знає, так як головою правління станом на 2013 рік був її чоловік.

Також незрозуміло на підставі яких дозволів здійснювалась вирубка лісу.

Разом з тим, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснили щодо ОСОБА_5 самовільне зайняття земельної ділянки.

Як встановлено відомості за такої заявою не внесені.

Разом з тим, як встановлено органом дізнання Івано-Франківського РУП після скасування за ухвалою слідчого судді від 31.07.2025 у справі № 344/12783/25 постанови про закриття кримінального провадження від № 0000792 за ч. 1 ст. 358 КК України, проводиться дізнання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження 0000792, ухвали слідчого судді від 31.07.2025, ухвали слідчого судді від 17.11.2022 та згідно із заявою про злочин від 03.11.2022, ОСОБА_5 вказує, що є власником земельної ділянки 0,0569 га з цільовим призначенням для садівництва і знаходиться в садівничому товаристві «Прогрес», на підставі договору купівлі-продажу із ОСОБА_10 . Жодної технічної документації вона не погоджувала. Коли почала виготовляти технічну документації із землеустрою на свою земельну ділянку у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ГІС» та отримала план-схему, з якої вбачається, що ОСОБА_7 має документи на земельну ділянку з кадастровим номером : :17:001:0245. Згідно такої план-схеми відбулось захоплення огородженої земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 шириною 2,5-3 м по довжині 30,24 м, іншу частину захопив син ОСОБА_8 , суміжником якого є ОСОБА_9 . Земельні ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ніколи не входили до площ вказаного садівничого товариства. Такі земельні ділянки отримані незаконно шляхом підробки документів. Також зазначено про незаконне заволодіння землі Тисменицького лісництва.

Слід зазначити, що при зверненні із заявою про вчинення кримінального правопорушення особа переслідує певний правовий інтерес, який має узгоджуватися із завданнями кримінального провадження, зокрема щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Враховуючи, що правовий інтерес заявника щодо викладених фактів фактично у цьому випадку забезпечено вищенаведеними ухвалами слідчих суддів, та тим фактом, що здійснюється дізнання у кримінальному провадженні №000792, відтак слідчий суддя вважає безпідставним внесення відомостей за аналогічними фактами.

Захист від дублювання кримінального провадження є однією з конкретних гарантій, пов`язаних із загальною гарантією справедливого судового розгляду у кримінальному провадженні згідно зі ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 09.03.2006 щодо прийнятності заяви у справі «Bratyakin v. Russia, заява №72776/01).

Отже, за відсутності вагомих й непереборних обставин повторний розгляд та винесення у справі нового рішення судом, коли щодо тих самих вимог суд уже висловлював власну позицію, за відсутності належних підстав суперечитиме загальним засадам кримінального провадження, зокрема, принципам верховенства права й остаточності судового рішення, а також закріпленим у ст.2 КПК України завданням кримінального провадження.

З наведених мотивів, враховуючи мету норми п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України та завдання кримінального провадження, в разі наявності судового рішення про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про певне кримінальне правопорушення за заявою особи, то наступні скарги з приводу бездіяльності уповноваженого суб`єкта за заявою щодо того ж самого кримінального правопорушення не можуть бути предметом повторного судового розгляду.

Подібні висновки також викладені у постанові Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду №991/6647/23, від 08.09.2023.

Також, слід зазначити, що відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим, дізнавачем або прокурором.

ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.

Згідно положень ст.214 КПК України визначати попередню правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії початку досудового розслідування входить в компетенцію слідчого, дізнавача або прокурора. Вирішення даного питання відноситься до дискреційних повноважень цих осіб.

Пункт 5 частини 5 статті 214 КПК містить поняття «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння (поведінку).

Точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо.

Уточнення або зміна правової кваліфікації кримінального правопорушення, що є юридичною оцінкою вчиненого, наряду з можливими змінами фактичної сторони розслідуваного кримінального правопорушення. Тобто необхідність зміни правової кваліфікації не завжди обумовлена встановленням нових фактичних даних, які на неї впливають, іноді вона викликана необхідністю виправити допущену помилку при встановленні попередньої кваліфікації злочину.

Той факт, що кримінальне провадження зареєстроване, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення, зокрема на таку яку заявник, потерпілий вважає правильною. На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК), подання доказів дізнавачу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1статті 56 КПК).

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідні механізми щодо незгоди з процесуальними рішення чи бездіяльністю слідчого у кримінальному провадженні вирішення регламентовані кримінально-процесуальним законодавством, яким заявнику, потерпілому надано право на подання клопотань дізнавачу, слідчому, прокурору та скарг до слідчого судді (ст. 303 КПК України), чи у відповідних випадках до прокурора ( ст. 36 КПК України), прямо передбачено оскарження таких, як наслідок презюмується можливість скасування таких.

Враховуючи вищевикладене, так як встановлення всіх обставин, в тому числі встановлення повного кола осіб, які можуть бути причетними до кримінальних правопорушень в рамках фактів, зазначених у заяві про вчинення злочину від 22.08.2025, є процесом перевірки досудового розслідування у кримінальному провадженні №000792, а питання правової кваліфікації діяння відноситься до компетенції органу, який здійснює досудове розслідування та процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі наведеного, у задоволенні скарги слід відмовити.

Згідно з частиною 3статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст. ст.214,303-307,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА :

У скарзі ОСОБА_5 на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повна ухвала 05.09.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1