Центральний районий суд м. Миколаєва
Справа № 490/6038/23
У Х В А Л А

27 серпня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 436 2 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючої директором ТОВ «Ексодус 2012», раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 436 2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2025 року прокурором подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначено, що за результатами проведеного досудового розслідування, на підставі зібраних доказів:

- дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 28, ч, 2 ст. 111 КК України, а саме - державна зрада, тобто умисне діяння, вчинене громадянином України на шкоду державній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, а саме - пособництво у вчиненні порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних з умисним вбивством, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме - виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом заперечення тимчасової окупації частини території України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.;

- дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, а саме - державна зрада, тобто умисне діяння, вчиненене громадянином України на шкоду державній та інформаційній безпеці України шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненої в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, та за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме - виготовлення та поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом заперечення тимчаеової окупації частини території України, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Так, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, зможе:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (ризик, передбачений п, 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_3 на даний час обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 436-2 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких відповідно до ст. 12 КК України, та за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років позбавленням волі або довічне ув`язнення. Крім того, обвинувачений, має проросійські політичні погляди, знає про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора РФ та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що створює ризик переховування останнього на цих територіях та унеможливить його розшук.;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, про наявність даного ризику свідчить те, що на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_3 міг взаємодіяти, вживаються відповідні слідчі (розшукові) заходи, спрямовані на їх встановлення та притягнення до відповідальності. Зокрема про наявність вказаного ризику також свідчить те, що ОСОБА_3 вів переписку в Телеграм-чатах, які мають проросійську спрямованість, з великою кількістю учасників, в тому числі серед мешканців м. Миколаєва та Миколаївської області. Вказані обставини дають підстави вважати, що подальша процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 може мати негативні наслідки для кримінального провадження.

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). З огляду на мотиви, характер злочинних дій, проросійські політичні погляди та обставини вчинення кримінальних правопорушень, за якими ОСОБА_3 висунуто обвинувачення, існує ризик, що він може продовжити здійснювати дії направлені на шкоду основам національній безпеці України, оскільки агресивна війна РФ проти України продовжується і на даний час, тривають активні бойові дії на частині Миколаївської області.

Крім того, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 на даний час обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 436-2 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких відповідно до ст. 12 КК України, та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років позбавленням волі або довічне ув`язнення. Крім того, обвинувачена, маючи проросійські політичні погляди, знаючи про те, що на даний час частина території України знаходиться під тимчасовою окупацією країни агресора РФ та не знаходиться під контролем правоохоронних органів України, що унеможливить її розшук, створює ризик переховування останньої на цих територіях.;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, про наявність даного ризику свідчить те, що на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_4 могла взаємодіяти, вживаються відповідні слідчі (розщукові) заходи, спрямовані на їх встановлення та притягнення до відповідальності. Вказані обставини дають підстави вважати, що подальша процесуальна поведінка обвинуваченої ОСОБА_4 може мати негативні наслідки для кримінального провадження.;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). З огляду на мотиви, характер злочинних дій, проросійські політичні погляди та обставини вчинення кримінальних правопорушень, за якими ОСОБА_4 висунуто обвинувачення, існує ризик, идо вона може продовжити здійснювати дії направлені на шкоду основам національній безпеці України, оскільки агресивна війна РФ проти України продовжується і на даний час, тривають активні бойові дії на частині території Миколаївської області.

Вказані ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу обвинуваченим, залишаються та можуть зашкодити виконанню процесуальних обов`язків. Застосування до обвинувачених інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ними процесуальних обов`язків обвинувачених.

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 проти заявленого клопотання заперечував та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти клопотання прокурора заперечував, просив відмовити в його задоволенні та застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 , просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам на які вказує прокурор.

Обвинувачена ОСОБА_4 повністю підтримала доводи захисника та просила відмовити прокурору в його клопотанні.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває на сьогоднішній день.

Згідно ч. 6 ст. 615 КПК України, у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Згідно пункту 5 роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану", у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст. 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

Оскільки судді ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувауть у нарадчій кімнаті, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 неможливо розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначеним колегіальним складом суду, суд приходить до висновку про необхідність вирішення питання щодо строків застосування запобіжного заходу головуючим по справі одноособово.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд, під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Так, під час досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обраний відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисника та обвинуваченого, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Так, суд вважає слушними доводи сторони захисту, що ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України) та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) вже відпали, оскільки судом вже досліджені всі докази сторони обвинувачення.

При цьому, на думку суду ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) продовжують існувати, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених судом не встановлено.

На наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання на строк від п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого їм злочину, будучи обізнаними про покарання, яке загрожує в разі визнання винними за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності можуть виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні на даний час Україні території.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі зможуть продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюються, оскільки мають стійкі проросійські погляди та зважаючи на той факт, що РФ продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, тривають бойові дії в тому числі поблизу міста Миколаєва та на частині території Миколаївської області, по всій території України діє воєнний стан. Існує ризик, що підозрювані можуть продовжити здійснювати дії направлені на шкоду Національній безпеці України. Також, триває постійна підготовка до оборони Миколаївської області від можливих військових атак ворога, що включає в себе в тому числі переміщення особового складу ЗСУ та техніки вулицями міста та області. Крім того, необхідно врахувати, що злочинна діяльність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була припинена лише за втручання правоохоронних органів.

Згідно рішення ЄСПЛ "Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи."

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та їх належну поведінку.

Доводи обвинувачених та захисників в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, необхідних для тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 331, 615 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 25.10.2025р. включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити застосований відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 25.10.2025р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1