Справа № 524/2506/25
Провадження № 1-кп/524/473/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

представника служби у справах дітей ОСОБА_8

представника уповноваженого підрозділу Національної поліції України ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000830 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2024 близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_6 перебував на сходовому майданчику біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , де біля дверей під`їзду побачив комаху, після чого задавив її, у цей час, помітивши ситуацію, що склалася, підійшов ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та зробив останньому зауваження. На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_6 , діючи необережно, що виразилось у кримінально протиправній недбалості, тобто не передбачаючи суспільно небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг їх передбачити, стоячи обличчям до потерпілого, обхопив його за стегна обома руками та перекинув через плече, внаслідок чого потерпілий, падаючи зі сходів під`їзду, виставив уперед праву руку, тим самим вдарившись об асфальтне покриття та отримавши тілесне ушкодження. Внаслідок необережних дій ОСОБА_6 ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичного експерта № 1236 від 13.09.2024, заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої променевої кістки, який по тяжкості відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, за ознакою відсутності небезпеки для життя та тривалого розладу здоров`я. Враховуючи характер, локалізацію, параметри, морфологічні особливості виявлених тілесних ушкоджень, а також співставляючи з відомими обставинам випадку, слід вважати, що закритий перелом нижньої третини правої променевої кістки утворився від однократної непрямої ударної дії тупого предмету, що могло мати місце при падіння потерпілого на поверхні (з висоти власного зросту) після наданого тілу прискорення, на витягнуту вперед праву руку.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю, пояснивши про обставини що відповідають вступній частині вироку.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив суду, що 11.09.2024 року разом із дружиною сиділи на лавочці біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 . Навпроти на лавочці сидів обвинувачений разом із своєю дівчиною ОСОБА_11 . Слухали музику. Потім ОСОБА_6 з дівчиною пішли до під`їзду. Коли вони піднялись по сходах ОСОБА_12 почала кричати через те що побачила павуків. Обвинувачений почав ногою давити комах. Він зробив зауваження обвинуваченому та у них виник конфлікт. Почалася штовханина, під час якої обвинувачений схопив його за ноги та перекинув через себе. Щоб не вдаритися головою він виставив руку та зламав її. Коли лежав на землі обвинувачений продовжував його бити. Потім їх розборонили та усі розійшлися по домівках. Викликав швидку допомогу;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка є дружиною потерпілого та дала свідчення аналогічні показанням потерпілого ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що 11.09.2024 року разом із обвинуваченим сиділи біля під`їзду на лавочці. Навпроти сиділи потерпілий та його дружина, які проживають разом із нею в одному під`їзді. Вирішили йти додому. Коли піднялась по сходах побачила комаху та злякалася. ОСОБА_15 її роздавив ногою. Потерпілий підійшов до них та почав висловлювати претензії через те, що вбили комаху. Почалася штовханина, під час якої потерпілий впав на асфальт та, як з`ясувалось потім, зламав руку;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила суду, що 11.09.2024 року поверталась додому з роботи . Біля під`їзду бачила сутичку між потерпілим та обвинуваченим. Бачила як обидва падали зі сходів;

- рапортом інспектора-чергового КРУП від 12.09.2024, відповідно до якого 12.09.2024 о 17-14 надійшло повідомлення , що за адресою: м. Кременчук, вул.. Мрії невідомий чоловік наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомив, що 11.09.2024 близько 22-00 год. невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події від 12.09.2024 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто територію по вул.. Мрії, буд. 5 в м. Кременчуці;

- світлокопією довідки №6532 від 11.09.2024 та світлокопією рентген знімку, відповідно до яких у ОСОБА_10 встановлений діагноз: закритий перелом правої променевої кістки зі зміщенням, забійна рана волосяної ділянки голови;

- висновком експерта №1236 від 13.09.2024, відповідно до якого ОСОБА_10 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини правої променевої кістки, який по тяжкості відноситься до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, за ознакою відсутності небезпеки для життя та тривалого розладу здоров`я. Враховуючи характер, локалізацію, параметри, морфологічні особливості виявлених тілесних ушкоджень, а також співставляючи з відомими обставинам випадку, слід вважати, що закритий перелом нижньої третини правої променевої кістки утворився від однократної непрямої ударної дії тупого предмету, що могло мати місце при падіння потерпілого на поверхні (з висоти власного зросту) після наданого тілу прискорення, на витягнуту вперед праву руку;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2025, фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 показав як саме йому були нанесені тілесні ушкодження;

- висновком експерта №168 від 07.02.2025, відповідно до якого покази ОСОБА_10 , дані ним під час проведення слідчого експерименту 15.01.2025, не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації та механізму спричинення йому тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.01.2025, фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 показала як саме були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- висновком експерта №136 від 31.01.2025, відповідно до якого покази ОСОБА_10 , дані нею під час проведення слідчого експерименту 15.01.2025, не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23.01.2025, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 упізнала ОСОБА_6 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.01.2025, фототаблицею та відеозаписом до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 показала як саме були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- висновком експерта №169 від 07.02.2025, відповідно до якого покази ОСОБА_16 , дані нею під час проведення слідчого експерименту 15.01.2025, не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.02.2025, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 упізнав ОСОБА_6 як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.02.2025, фототаблицею та довідкою до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_13 упізнала ОСОБА_6 як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.02.2025 та відеозаписом до нього, відповідно до якого ОСОБА_6 показав як саме наніс тілесні ушкодження ОСОБА_10 ;

- висновком експерта №136 від 31.01.2025, відповідно до якого покази ОСОБА_10 , дані нею під час проведення слідчого експерименту 15.01.2025, не протирічать об`єктивним судово-медичним даним по локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, врахувавши, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у спричиненні потерпілому ОСОБА_10 необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження та кваліфікує його дії за ст. 128 КК України.

Виходячи зі змісту ст. 105 КК України підстав для застосування до обвинуваченого примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання суд не вбачає.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, відомості щодо особи обвинуваченого, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку, інформацію про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, дані про його стан здоров`я, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_6 раніше не судимий; не перебуває під наглядом у лікаря психіатра; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; не навчається та не працює, за місцем проживання характеризується посередньо; кримінальне правопорушення вчинив будучи неповнолітнім.

Відповідно до досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 є можливим його виправлення без позбавлення волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає повне визнання вини, активне сприяння розкриттю криіманльного парвопоуршення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд не вбачає наявності такої пом`якшуючої вину обставини, як щире каяття, оскільки щире каяття окрім визнання особою факту вчинення злочину, передбачає ще й дійсний, відвертий, а не уявний, щирий жаль з приводу вчиненого злочину та осуд своєї поведінки, чого під час допиту обвинуваченого встановлено не було.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, відсутність обставин, що обтяжують покарання , особи обвинуваченого, який не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, емоційний стан, у якому він перебував та який значною мірою зумовив його поведінку під час вчинення злочину, конкретні обставини, які стали причиною вчинення ним кримінального правопорушення, суд приходить до висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт в мінімальному розмірі встановленому статтею 100 КК України.

Призначене покарання буде відповідати як ступеню тяжкості вчиненого злочину, так і загальним засадам призначення покарань, вимогам законності та справедливості, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду з позовом до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 14414 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн. і моральної шкоди у розмірі 40000 грн.

Згідно змісту ст.128 КПК України, стягненню підлягають матеріальні збитки, які були завдані кримінальним правопорушенням. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У частині другій статті 1195 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2020 року у справі № 227/7154/13-к (провадження № 61-20082св19), зазначено, що "системний аналіз норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що для виникнення у потерпілого права на відшкодування втраченого заробітку (доходу) обов`язковою умовою є факт втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, на відміну від права на відшкодування витрат на лікування та моральної шкоди, яке не пов`язується із встановленням такого факту".

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи долученої до матеріалів справи отримані потерпілим тілесні ушкодження віднесено до категорії середнього ступеня тяжкості. Даних про наслідки у вигляді втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також її ступеня висновок експерта та інші матеріали справити не містять.

Таким чином з огляду на положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України, беручи до уваги те, що до цивільного позову не долучено документів на підтвердження понесених потерпілим витрат на лікування, які безпосередньо вказували на здійснені ним прямі витрати, пов`язані саме з лікуванням внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне в цій частині у задоволенні позову відмовити.

Щодо вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого потерпілому була спричинена моральна шкода, яка згідно положень ст.23 та 1168 ЦК України заслуговує відшкодування грішми за рахунок законного представника обвинуваченого.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

При визначенні розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди суд відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України поряд з глибиною душевних страждань, яку зазнав потерпілий, з урахуванням інших обставин, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне позов в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково і стягнути з законного представника обвинуваченого 10000 грн. на користь потерпілого.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду при розгляді справи № 328/1109/19 зробила правовий висновок, відповідно до якого витрати на правову допомогу, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого, оскільки вони мають різну правову природу.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу розглянути відповідно до вимог глави 8 розділу І КПК України.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України належать витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК).

Обов`язковим переліком документів, на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах ВС у справах No 821/227/17, No 726/549/19, No 810/3806/18, No 199/3939/18-ц, No 466/9758/16-ц, ВП у справі No 826/1216/16).

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови ВП від 19.02.2020 у справі No 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС від 23.06.2022 у справі No 607/4341/20).

З досліджених судом письмових доказів, наданих в обґрунтування понесених потерпілим витрат, судом встановлено, що понесені процесуальні витрати у кримінальному провадженні у вигляді витрат на професійну правову допомогу, документально підтверджені, відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, а тому вони підлягають стягненню з законного представника обвинуваченого.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання з урахуванням вимог ст.. 100 КК Ураїни у виді 30 (тридцяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 10000 грн. (десять тисяч ) у рахунок відшкодування моральної шкоди.

У решті позовних вимог ОСОБА_10 відмовити.

Процесуальні витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого на суму 10000 (десять тисяч) грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_17