ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2025 Справа №607/429/25 Провадження №1-кп/607/694/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №002611 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, безробітного, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 14.11.2024 року близько 15:16 год., у період дії на території України режиму воєнного стану, в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні магазину «Сімі» ТОВ «Клевер Сторс», що на проспекті Злуки, 8, у м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), реалізовуючи який він тоді ж і там же, умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав із продуктових стелажів: 3 плитки шоколаду молочного ТМ «Рошен Лакмі з начинкою зі смаком тірамісу та печивом», вагою 295 г кожна, загальною вартістю 429, 24 грн., які взяв у свою праву руку та в цей час його дії були помічені працівниками магазину, після чого обвинувачений, розуміючи, що його дії помічені працівниками магазину, які почали йти за ним із вимогою зупинитись, пришвидшив свій рух, вийшов із приміщення магазину та почав бігти із викраденим майном у невідомому напрямку, покинувши місце вчинення кримінального правопорушення, чим заподіяв матеріальних збитків ТОВ «Клевер Сторс» на вказану вище суму.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що по даному факту нічого більше доповнити не може. Про вчинене щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Зважаючи на вказане, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.4 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу винуватого, його молодий вік, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також повне добровільне відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди.

Таким чином, суд, при призначенні покарання за ч.4 ст.186 КК України, з урахуванням наявності пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, думки представника потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не має, про що вказав у поданій на адресу суду письмовій заяві, фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, невеликої суми відкрито викраденого ним майна, що загалом становить вартістю 429, 24 грн., вважає дані обставини винятковими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і дають підстави, при призначенні за ним покарання, застосувати положення ч.1 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за це кримінальне правопорушення, зокрема, у виді обмеження волі, що буде необхідним та достатнім для виправлення даного обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки за вищенаведеного виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливі без ізоляції останнього від суспільства.

Крім цього, у кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової експертизи на суму 1 591, 8 грн., вартість якої слід стягнути із ОСОБА_3 на користь держави з відповідним призначенням платежу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави з відповідним призначенням платежу процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи на суму 1 591, 8 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1