Справа № 739/2476/23
Провадження № 1-кп/739/17/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду та в режимі відеоконференціїпоза межами приміщення суду, за допомогою комунікаційна платформа EASYCON, за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 07.10.2022 року відносно: ОСОБА_5 , уродженця м. Унеча Брянської області Російської Федерації, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні маючого чотирьох неповнолітніх дітей, раніше судимого: - 22.12.1993 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку, відповідно до ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року), на 1 рік; - 19.01.1995 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області, за ст.ст. 43, 94 КК України (в редакції 1960 року) до 13 років позбавлення волі, 05.03.2005 постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25.02.2005 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, не відбутий строк покарання складає 2 роки 8 місяців 1 день; - 29.11.2012 Червонозаводським районним судом міста Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; - 10.09.2013 Фрунзенським районним судом міста Харкова за ст. 71, ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 12.06.2017 ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 02.06.2017 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, не відбутий строк покарання складає 2 місяці 10 днів; за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - В С Т А Н О В И В :

07.10.2022 року о 07 годині 57 хвилин ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 111830 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Губернській в напрямку площі Князя Ігоря в місті Новгород-Сіверський Чернігівської області, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з метою заїзду на стоянку, що знаходиться напроти будинку 24 по вулиці Губернській в місті Новгород-Сіверський Чернігівської області, виїхав на зустрічну смугу для транспортних засобів, де здійснив зіткнення з мотоциклом Viper MX200F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , котрий рухався у зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла Viper MX200F, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми, що включає рани лівої нижньої кінцівки, носа та тилу правої кисті; закритий уламковий перелом середньої третини лівої стегнової кістки, відкритий перелом верхньої третини обох кісток лівої гомілки, забої обох легень, закриту черепно-мозкову травму з переломом кісток носу, правої виличної кістки, кісток склепіння і основи черепа справа, забоєм головного мозку важкого ступеню, епідуральною гематомою правої скроневої ділянки, яка відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 65 від 24.04.2023 відноситься до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня з ознакою небезпеки для життя. У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться в прямому причинному зв`язку з її наслідками. Обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. У вчиненому розкаюється та просив суворо не карати. Цивільний позов до нього також визнав повністю та просив суд врахувати добровільну сплату ним потерпілому частини цивільного позову у розмірі 25 000 грн. Прокурор у судовому засіданні просив суд при призначенні покарання врахувати характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого, щире каяття під час судового розгляду справи, визнання цивільного позову та часткове погашення суми цивільного позову, заявленого потерпілим, відсутність обтяжуючих обставин та надані підтверджуючі матеріали щодо вини обвинуваченого, а також те, що потерпілий не заперечує проти звільнення обвинуваченого від реального відбуття покарання, у разі визнання цивільного позову обвинуваченим. На підставі чого просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, встановити іспитовий строк терміном на 2 роки. Потерпілий в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що 07.10.2022 року після 07 години ранку він перебував в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, останнє що пам`ятає, як пив каву біля центру зайнятості населення. Від отриманих травм він перебував в комі та як наслідок нічого не пам`ятає. Підтримав заявлений цивільний позов, та пояснив, що у разі визнання обвинуваченим цивільного позову в повному обсязі в частині заподіяння моральних збитків, він не заперечує проти умовного відбуття покарання ОСОБА_5 . Додав, що ОСОБА_5 вже йому було компенсовано 25000 грн. в рахунок погашення цивільного позову.

Цивільний відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України про час та місце розгляду справи було повідомлено у встановленому законом порядку, однак в судове засідання представник цивільного відповідача не з`явився, не повідомивши про причини своєї неявки, ніяких клопотань не заявляв. Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніви у добровільності його позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Аналізуючи пояснення обвинуваченого, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенням знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Так, обвинувачений дав чіткі та послідовні пояснення стосовно обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказуючи на спосіб, мотив його вчинення. Надані обвинуваченим пояснення повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами справи. Оскільки ОСОБА_5 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, то суд його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України. Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільно-небезпечні наслідки кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який у вчиненому розкаявся та критично ставиться до вчиненого, цивільний позов визнав повністю, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, характеризуючи дані на обвинуваченого, обставину, що пом`якшує та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, а також те, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності та те, що на момент розгляду справи судом він частково сплатив потерпілому суму цивільного позову у розмірі 25000 гривень. Також суд враховує позицію потерпілого щодо призначення покарання ОСОБА_5 , який не наполягає на призначенні судом реального виду покарання обвинуваченому, оскільки вважає, що перебуваючи на волі та працюючи ОСОБА_5 швидше зможе відшкодувати йому суму цивільного позову. Оскільки органом пробації було надано суду досудову доповідь відносно ОСОБА_5 , суд враховує висновок органу пробації згідно якого існує середній ризик вчинення ОСОБА_5 нового кримінального правопорушення та його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, але у разі прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, доцільно покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Згідно зі ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не встановлено. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, суд також вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, з застосуванням приписів ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В той же час, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, ту обставину, що порушення Правил дорожнього руху України, допущені обвинуваченим ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її тяжкими наслідками, суд вважає необхідним призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. У вказаному кримінальному провадженні потерпілим (цивільним позивачем) ОСОБА_7 заявлено та підтримано в судовому засіданні цивільний позов про стягнення заподіяної йому шкоди з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 170 698,71 грн.. В судовому засіданні обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_5 цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди визнав повністю, але просив суд врахувати, що ним вже було сплачено потерпілому в рахунок цивільного позову 25000 гривень. Вирішуючи цивільний позов суд виходить із такого. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Так, за пунктом 39.1 статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Згідно ст. 22 Закону у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст. 23.1 Закону). Стаття 24 Закону передбачає, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Стаття 25 Закону вказує, що шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до Статті 26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Статтею 41 Закону передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій. Згідно з пунктом 41.1статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В даній справі, діями ОСОБА_5 було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілому ОСОБА_7 у виді тяжких тілесних ушкоджень. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діями обвинуваченого, а саме вчиненням ним ДТП. Докази того, що власник транспортного засобу застрахував цивільно-правову відповідальність у справі відсутні. Тобто, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 111830 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 не була застрахована у відповідності до вимог Закону. Порушення Правил дорожнього руху України, допущені водієм ОСОБА_5 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та тяжкими наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень. Оскільки цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, у зв`язку з цим суд дійшов висновку, що саме на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих. З метою гарантування правової визначеності щодо застосування інституту цивільного позову у кримінальному провадженні та з метою забезпечення єдності та сталості відповідної судової практики Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою). Тому в контексті частини 1 статті 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи, може бути МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». МТСБУ виступає такою юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19 дійшла висновку, що цивільний позов може бути пред`явлено в межах кримінального провадження до МТСБУ як до цивільного відповідача, оскільки його зобов`язання витікають із положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1167 цього Кодексу встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Згідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. З урахуванням вищенаведених законодавчих актів, суд вирішуючи питання стосовного заявленого цивільного позову, в межах його вимог приходить до таких висновків: Цивільний відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України зобов`язано відшкодувати ОСОБА_7 завдану йому шкоду в розмірі 170 698,71 грн. (ста сімдесяти тисяч шестиста дев`яноста восьми гривень 71 коп.). В той же час, моральну шкоду на підставі вищевказаних статей ЦК України зобов`язаний відшкодувати ОСОБА_5 , як особа з вини якої сталася ДТП в наслідок якого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд визначає відповідно до вимог ч.3 ст. 23 ЦК України з урахуванням негативних змін у життєдіяльності потерпілого, характеру правопорушення, глибини фізичного болю та душевних страждань яких зазнав потерпілий, їх тривалості, та безповоротності, форму вини обвинуваченого, та враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості. На думку суду розмір моральної шкоди, яку має відшкодувати ОСОБА_5 (який визнав позов в повному обсязі) потерпілому ОСОБА_7 є обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі в розмірі 400000 грн. (чотирьох ста тисяч гривень 00 коп.), що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіяння шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди. Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз в сумі 17367,76 грн. ОСОБА_5 вже сплатив на користь держави, підтверджуючий документ знаходиться в матеріалах кримінальної справи. Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирався. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні. Накладений арешт ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.10.2022 року на речові докази, а саме: автомобіль ВАЗ-111830 СПГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , мотоцикл Viper МХ200F, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , мотошолом, частину сідла з мотоциклу, а також уламки транспортних засобів - підлягає скасуванню. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України. Керуючись ст.ст.368,373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 2 (два) роки. Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: - протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити . Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) на користь ОСОБА_7 завдану йому шкоду в розмірі 170 698,71 (сто сімдесят тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 71 коп.. Стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_7 375 000 (триста сімдесят п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. Накладений арешт ухвалою слідчого судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 12.10.2022 року на речові докази, а саме: автомобіль ВАЗ-111830 СПГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , мотоцикл Viper МХ200F, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , мотошолом, частину сідла з мотоциклу, а також уламки транспортних засобів - скасувати. Речові докази: - автомобіль ВАЗ-111830 СПГ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на території Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути в розпорядження особи, у якої його було вилучено - ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили; - автомобіль ВАЗ-2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 який знаходиться на зберіганні на території Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути в розпорядження особи, у якої його було вилучено - ОСОБА_9 , після набрання вироком законної сили; - мотоцикл Viper МХ200F, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на території Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути в розпорядження особи, у якої його було вилучено ОСОБА_7 , після набрання вироком законної сили; - мотошолом, що знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути в розпорядження власника; - частини сідла з мотоциклу, уламки транспортних засобів, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області - знищити. Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому, прокурору та цивільним відповідачам.

Суддя: ОСОБА_1