У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення

Веселинівського районного суду Миколаївської області)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-підозрюваного за ч. 2 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.09.2025 включно.

Визначено ОСОБА_7 заставу 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151400 грн. У разі звільнення під заставу покладено на ОСОБА_7 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування та суду; повідомляти орган досудового розслідування та суд про зміну місця свого проживання та місця роботи; не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На думку апелянта, не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Апелянт зазначив, що підозрюваний ОСОБА_7 вину не визнає, та вважає, що кримінальне провадження сфабриковано працівниками поліції.

Просив врахувати, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, перебуває на обліку з приводу ВІЛ-інфекції 4 клінічної стадії, в зв`язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, є інвалідом III групи.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, зокрема, рапортами щодо виявлення кримінальних правопорушень від 05.03.2025 та 25.04.2025; протоколами допитів свідка ОСОБА_8 ; постановою про використання під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії ідентифікаційних засобів № 223/1/59-2025 від 25.04.2025; протоколом перепису коштів № 222/1/59-2025 від 25.04.2025; протоколом догляду покупця № 224/1/59-2025 від 25.04.2025; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки № 225/1/59-2025 від 25.04.2025; висновком експерта №СЕ-19/І 15-25/3847-НЗПРАП від 13.03.2025; висновком експерта №СЕ-19/1 15-25/7151-НЗПРАП від 08.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що існують заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу. Просив розглянути апеляційну скаргу без участі підозрюваного. Підозрюваний ОСОБА_7 про дату та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів встановила таке.

СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000249 від 06.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

21.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Положення закону, яким керувався суд апеляційної інстанції.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали,

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Згідно підозри, ОСОБА_7 , не маючи законних джерел прибутку, володіючи злочинними зв`язками із особами, які займаються незаконним виготовленням та обігом наркотичних засобів та особами, які здійснюють незаконний збут таких засобів, керуючись корисливим мотивом та, переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав джерелом доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом на території селища Веселинове наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон. Для здійснення протиправних діянь ОСОБА_7 вступив в злочинну змову з невстановленою особою та мешканцем с. Штукар Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_9 .

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже, підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів наголошує, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного, а також оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Незгода сторони захисту з достатністю цих доказів має бути предметом безпосереднього розгляду кримінального провадження судом.

Щодо наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що висновки слідчого судді в частині обґрунтування ризиків, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, є правильними.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику.

ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 достовірно знаючи свідків у кримінальному провадженні (коло наркозалежних осіб, тому можливий факт встановлення особи викривача, щодо якого застосовані заходи безпеки), а також інших свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а саме шляхом залякування та погроз та іншого впливу на свідків, показання яких мають важливе значення по кримінальному провадженню, може негативно впливати на об`єктивність їх подальших показань, що матимуть суттєве значення по справі (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, підтверджено ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у здійсненні продажу наркотичних засобів з метою отримання прибутку для подальшого придбання та особистого вживання наркотичних засобів, не працює, що свідчить про можливість продовження протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Тобто підтверджується наявність такого ризику, як продовження протиправної і суспільно - небезпечної діяльності.

Колегія суддів також враховує, що наразі досудове розслідування перебуває на початковому етапі, проводяться першочергові слідчі дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, що також вказує на існування зазначеного ризику.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Слідчим суддею рішення про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, оскаржуване рішення належним чином вмотивовано. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ані слідчим суддею, ані колегією суддів під час апеляційного розгляду апеляційної скарги не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів щодо можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, дані про його особу, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Щодо доводів апелянта, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, є інвалідом, на думку колегії суддів, не зменшують існування встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт. Колегія суддів зазначає, що в умовах СІЗО забезпечується надання ув`язненим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги.

Щодо застави. Рішення про обрання запобіжного заходу з визначенням розміру застави прийнято відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України.

Всупереч доводам апелянта, розмір застави визначений з урахуванням положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України. Слідчим суддею достатньо враховано тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також майновий та сімейний стан підозрюваного. Колегія суддів зазначає, що визначений розмір застави зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в разі внесення застави.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10