ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 643/8975/25 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/861/25 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме власника майна та його представника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 06.06.2025, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено та накладено арешт, шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку 29.05.2025 у автомобілі «Mitsubishi Outlandar», д.р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у використанні ОСОБА_6 майно, докладно перелічене в оскаржуваній ухвалі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник особи, яка претендує на власність майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, при цьому відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0001207 від 03.12.2024 про накладення арешту на майно, вилучене 29.05.2025 в ході обшуку ТЗ у автомобілі «Mitsubishi Outlandar», д.р.н. НОМЕР_1 , та приміщення житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що за наслідком звернення до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням слідчого СВ УСБУ в Харківській області ОСОБА_8 ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2025 та 20.05.2025 саме прокурору та слідчому ОСОБА_8 було надано право провести обшук автомобіля «Mitsubishi Outlandar», д.р.н. НОМЕР_1 та житлового приміщення, яке є місцем фактичного проживання ОСОБА_6 .

Проте, обшук було проведено за відсутності законних підстав старшим слідчим слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_9 .

У зв`язку з чим вважає, що працівник правоохоронного органу ОСОБА_9 не мав ніяких повноважень для реалізації ухвали суду та проведення обшуку.

Отже, вилучені речі 29.05.2025 року посадовцем ОСОБА_9 виходячи з положення ст.ст. 84-86, 87 КПК України є недопустимими доказами, бо отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини., а тому не можуть відповідати критеріям у відповідності до ст. 98 КПК України та не можуть свідчити про причетність будь-яких осіб, тим самим і ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно здійснив розгляд клопотання посадової особи про арешт майна без повідомлення не лише заявника, а ще й особи у котрої було вилучене таке майно.

Вважає очевидним, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення ст. ст. 172, 173 КПК України є порушеними, так як слідчий суддя мусив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки не було доведено його необхідність.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Власник майна, його представник та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги в судове засідання не з`явилися. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності власника майна, його представника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження Слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 ч. 1 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури.

Встановлено, що ОСОБА_10 працюючи на посаді лікаря-невропатолога консультативного відділу КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району», з червня 2022 року, з використанням своїх службових можливостей, активно сприяла діяльності осіб з числа посадовців медико-соціальних експертних комісій (далі МСЕК) КЗОЗ «ОЦМСЕ», співробітникам медичних закладів м. Харкова і Харківської області та громадянам України в реалізації протиправного механізму ухилення громадян України від мобілізації до лав Збройних сил України шляхом незаконного встановлення чоловікам призовного віку статусу інваліда.

Встановлено, що ОСОБА_10 організувала підроблення первинної медичної документації (протоколів МРТ досліджень, історій хвороб, виписок про перебування на амбулаторному та стаціонарному лікуванні) на підставі яких, складала та видавала направлення на медико-соціально-експертну комісію за Формою № 088/о, особисто або через посередників контактувала із представниками обласних, профільних та районних медико-соціальних експертних комісій КЗОЗ «ОЦМСЕ».

В свою чергу, службовими особами обласних, профільних та районних медико-соціальних експертних комісій КЗОЗ «ОЦМСЕ», на підставі отриманих медичних документів від закладів охорони здоров`я Харківського регіону та інших залучених осіб, в тому числі і лікаря-невропатолога консультативного відділу КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району» ОСОБА_10 забезпечували проходження медико-соціально-експертної комісії особами призовного віку та отримання кінцевих недостовірних документів довідки до акту огляду МСЕК за формою № 157-1/о, яка є підтверджувальним документом, щодо отримання особою статусу інваліда, які не мали для цього законних підстав, фактично не проходили обстеження та лікування у медичних закладах, у зв`язку з чим зазначеними діями створювались реальні перешкоди законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, в частині їх обов`язку з формування мобілізаційного резерву та підтримання належної мобілізаційної готовності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної протиправної діяльності причетна директор КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району» громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надавала допомогу ОСОБА_10 у формуванні направлення на МСЕК за формою № 088/о, в яких містилися неправдиві відомості, щодо стану здоров`я осіб призовного віку.

30.05.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1, ч. 1 ст. 358 КК України.

29.05.2024 в період часу з 07-35 години по 09-18 годину на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харків про дозвіл на обшук від 07.05.2024 (справа 953/11034/24) проведено обшук у автомобілі, який перебуває у використанні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме «Mitsubishi Outlander» з р. н. НОМЕР_1 з № кузова НОМЕР_2 , за результатами якого виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон «Samsung Galaxy A9 (2018)» з ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , у який встановлені сім-картки з н.т. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

2. Медична документація стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 22 арк., у прозорому файлі;

3. Виписка № 636 із медичної картки хворого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 2 арк., у прозорому файлі;

4. Медична документація стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 19 арк., у прозорому файлі;

5. Медична документація стосовно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 23 арк., у прозорому файлі;

6. Медична документація стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 27 арк., у прозорому файлі;

7. Медична документація стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 17 арк., у прозорому файлі.

Вилучені під час проведення обшуку у автомобілі, який перебуває у використанні ОСОБА_6 , предмети, речі та документи містять інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

Речі і документи які стосуються осіб, щодо яких потенційно могли бути вчиненні дії, пов`язані з підготовкою для незаконного отримання статусу інваліда та в подальшому ухиленню від мобілізації під час дії воєнного стану. Вказані речі і документи можуть бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

Засоби мобільного зв`язку, комп`ютерна техніка, носії інформації можуть містити відомості про способи здійснення протиправної діяльності, а також інформацію про інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень та яким в подальшому може бути повідомлено про підозру. Вказані предмети можуть бути в подальшому об`єктами слідчих дій, в тому числі експертних досліджень.

30.05.2025 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Речі та документи, вилучені у ході вищезазначених обшуків являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаних осіб до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

30 05 2025 року прокурор звернувся до Салтівського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на вказане вище майно шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування.

Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене в клопотанні майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, є доказом злочину, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим необхідність накладення на нього арешту є доведеною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України регламентовано, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані, лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Абзацом 2 частини 10 статті 170 КПК України встановлено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у слідчого судді були достатні підстави вважати, що вищевказане майно може відповідати критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи, яка причетна до протиправної діяльності, а саме громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є директором КНП Пісочинської селищної ради «ЦПМД № 2 Харківського району» та яка надавала допомогу ОСОБА_10 у формуванні направлення на МСЕК за формою длявикористання майна, як доказів у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна особою, яка є власністю майна ОСОБА_6 не надано та колегією суддів не встановлено.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Як регламентовано статтею 100 КПК України на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч.2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, арешт майна з підстав передбачених ч.2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому колегія суддів наголошує, що вказаний захід є тимчасовим, а тому у подальшому його власник чи володілець має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Що стосується твердження апелянта про відсутність у слідчого ОСОБА_9 повноважень для проведення обшуку, колегія суддів констатує наступне.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 ч. 1 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Харківською обласною прокуратурою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.05.2025 року надано дозвіл на проведення обушку у автомобілі, який перебуває у використанні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме «Mitsubishi Outlander» з р. н. НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення речей, чорнових записів, документів, зокрема, первинної медичної документації, медичних журналів обліку, електронних носіїв інформації, комп`ютерної техніки, засобів зв`язку з відомостями про злочин, а також банківських карток та грошових коштів, здобутих злочинним шляхом з червня 2022 до 07.05.2025.

Так згідно протоколу обшуку від 29.05.2025, встановлено, що в період часу з 07-35 по 09-18 годину проведено обшук автомобіля, який перебуває у використанні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме «Mitsubishi Outlander» з р. н. НОМЕР_1 за результатами якого виявлено та вилучено: Мобільний телефон «Samsung Galaxy A9 (2018)» з ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 , у який встановлені сім-картки з н.т. НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ; Медична документація стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 22 арк., у прозорому файлі; Виписка № 636 із медичної картки хворого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 2 арк., у прозорому файлі; Медична документація стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 19 арк., у прозорому файлі; Медична документація стосовно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 23 арк., у прозорому файлі; Медична документація стосовно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 27 арк., у прозорому файлі; Медична документація стосовно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 17 арк., у прозорому файлі.

Вказаний обшук було проведено старшим слідчим 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_15 , якого відповідно до постанови начальника слідчого відділу УСБУ в Харківській області від 03.12.2024 року було включено до створеної слідчої групи у кримінальному провадженні № 0001207 від 03.12.2024 (а.к.п. 10-12).

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 725/1199/, приписи ст.235 КПК не зобов`язують слідчого суддю в ухвалі зазначати прокурора чи слідчого, який буде проводити обшук, натомість ухвала слідчого судді має містити відомості про прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук. Тобто, процесуальний закон зобов`язує слідчого суддю встановити, що клопотання надійшло від уповноваженої особи прокурора, включеного до групи прокурорів, або слідчого, якому доручено здійснювати розслідування, в порядку статей 37, 39, 216 КПК. Судовий контроль під час розгляду клопотання про проведення обшуку здійснюється з метою забезпечення права на недоторканість житла чи іншого володіння особи. При цьому, зміст норм цього Кодексу не дає підстав для твердження про те, що до повноважень слідчого судді належать, крім здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, ще й інші (п. 18 ст. 3 КПК), віднесені до повноважень прокурора та слідчого з організації досудового розслідування.

Системне тлумачення норм, передбачених статтями 36, 40, 235, 236 КПК, не дає підстав для твердження про те, що до компетенції слідчого судді належить визначення як конкретного слідчого або прокурора, що мають здійснювати таку слідчу (розшукову) дію, так й інших осіб, що будуть приймати участь у проведенні обшуку (понятих, працівників оперативного підрозділу, спеціалістів та ін.). Питання про дотримання вимог КПК прокурором або слідчим щодо належного використання повноважень здійснювати обшук, залучення понятих, спеціалістів, працівників оперативного підрозділу, підозрюваного, захисника, інших учасників провадження вирішуються на етапі судового провадження (п. 24 ст. 3 КПК), а не провадження у слідчого судді, і за умови надання протоколу обшуку суду як доказу винуватості у вчиненні злочину.

Визначення конкретного прокурора або слідчого (їх групи) для проведення обшуку належить до законних повноважень прокурора (старшого прокурора, групи прокурорів,

які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні) або старшого слідчої групи (керівника органу досудового розслідування). Підставами взаємодії між процесуальним керівником, визначеним у кримінальному провадженні відповідно до ст. 37 КПК України, та слідчим, призначеним відповідно до вимог статей 38, 39, 216 КПК України, є належна реалізація ними своїх повноважень щодо розслідування конкретного кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів констатує, що обшук було проведено із залученням оперативного співробітника, який зазначений в протоколі обшуку і якого включено до слідчої групи у вказаному кримінальному провадженні, а тому доводи апелянта про те, що вилучення майна було здійснено протиправно є безпідставними.

Колегія суддів констатує, що інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків слідчого судді щодо необхідності накладення арешту на зазначене апелянтом майно, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, з ігноруванням об`єктивних відомостей.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги представника власника майна стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 170-175, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Салтівського районного суду м. Харкова від 06.06.2025 про задоволення клопотання прокурора у кримінальному провадженні №00001207 від 03.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 114-1, ч.1 ст. 358 КК України, про арешт майна, докладно переліченого в ухвалі слідчого судді, шляхом встановлення заборони на його відчуження, розпорядження та користування ним, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника власника майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4