Справа № 209/3312/25
Провадження № 1-кп/209/221/25
В И Р О К

Іменем України

29 квітня 2025 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000077, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2025 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, який має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.08.2024 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді 2 років пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучі раніше судимим 26 серпня 2024 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання виді 2 років пробаційного нагляду, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 164 КК України.

Згідно виконавчого листа справа № 2-3750/10 від 21.10.2013 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 800 гривень з усіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи з 17 вересня 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_3 з 01.09.2024 року злісно ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого в нього станом на 31.03.2025 року наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки у сумі 5600 гривень.

Однак, ОСОБА_3 , якому було відомо про обов`язковість виконання зазначеного рішення суду, будучи попередженим державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області про необхідність сплати аліментів, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати, став на шлях злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Так, ОСОБА_3 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати виконавчий лист, не маючи намір надавати кошти на утримання доньки, тобто маючи прямий кримінально-протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, у період часу з 01 вересня 2024 року по 31 березня 2025 року включно офіційно не працював, аліменти на утримання неповнолітньої доньки не сплачував, будь-якої допомоги на утримання доньки у негрошовій формі не надавав, участі у вихованні доньки не брав та станом на 31 березня 2025 року, згідно з довідкою про заборгованість з аліментів, виданою Дніпровським ВДВС у місті Кам`янське Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 5600 гривень.

Таким чином, у період часу з 01 вересня 2024 року по 31 березня 2025 року ОСОБА_3 , будучі раніше судимим 26.08.2024 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.1 ст.164 КК України, злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 7 місяців відповідних платежів, а саме у розмірі 5600 гривень.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, де зазначено, що ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, про що мається відповідна заява, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані: письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку за ч. 2 ст. 164 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності; письмова заява потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якої остання згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та згодна з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення розгляду в судовому засіданні.

За результатами дослідження змісту заяви та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені в даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 на виконання приписів ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченим у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, раніше судимий за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.08.2024 року, належних висновків не зробив тав період відбування покарання за вищевказаним вироком у виді пробаційного нагляду вчинив нове кримінальне правопорушення, продовжив злісно ухилятися від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що вказує на грубе нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, який будь-яких дій, направлених на працевлаштування, сплату коштів на утримання дитини та погашення виниклої заборгованості зі сплати аліментів не вживав та не вживає до теперішнього часу, що істотно негативно впливає на законні права та інтереси дитини щодо достатнього рівня матеріального забезпечення її життєво важливих потреб, не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, незадовільну його характеристику за місцем проживання.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на вид та строк покарання.

Обираючи вид покарання за вчинений ОСОБА_3 кримінальний проступок, суд бере до уваги те, що покарання, передбачені санкцією ч. 2 ст. 164 КК України, у виді громадських робіт є більш м`яким, ніж покарання, призначене обвинуваченому за попереднім вироком, яке буде неефективним та недостатнім для його виправлення, а у виді пробаційного нагляду не може бути застосовано в силу приписів ч. 5 ст. 59-1 КК України, відповідно до якої такий вид покарання не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу винного та фактичні встановлені судом обставини справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 164 КК України у виді обмеження волі, строком на 2 роки, з застосуванням правил, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України (одному дню обмеження волі відповідає один день апробаційного нагляду), та відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, строком на 2 роки 6 місяців, оскільки саме таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченого, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із врахуванням положень ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.08.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Початок строку відбуття покарання у виді обмеження волі обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Кам`янського протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1