Справа № 1614/2349/12
Провадження 1-о/524/2/25
УХВАЛА

28.04.2025 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі колегії суддів :

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці заяву засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року за нововиявленими обставинами, -

У С Т А Н О В И В:

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі.

22.05.2015 року Апеляційний суд Полтавської області скасував в частині призначеного покарання вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року та призначив покарання за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 19.06.2012 року, близько 23:30, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_8 : в будинку АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і переглядав футбольний матч між збірними України та Англії. В ході перегляду зазначеного футбольного матчу між ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 - з іншого боку, виникла сварка на грунті раптово виниклих неприязних відносин через те, що ОСОБА_6 вболівав за збірну Англії, а не за збірну України з футболу. Після закінчення футбольного матчу сварка переросла в бійку.

В ході зазначеної бійки, ОСОБА_6 , схопив зі столу в кімнаті, в праву руку, кухонний ніж з білим руків`ям, та не ставлячи собі за мету настання смерті, але допускаючи можливість такого наслідку, наніс один удар ножем в грудну клітину ОСОБА_9 , внаслідок чого останній помер безпосередньо на місці події. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 бажаючи завдати шкоду здоров`ю, наніс один удар ножем в задню частину тулубу ОСОБА_10 , фактично спричинивши тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_10 вибіг з будинку, де стався злочин і побіг до себе додому, звідки вночі 20.06.2012 року, каретою швидкої медичної допомоги, був госпіталізований до Градизької районної лікарні. 22.06.2012 року, ОСОБА_10 було переведено до Глобинської центральної районної лікарні, де 25.06.2012 року, від заподіяних тілесних ушкоджень, настала його смерть.

24.11.2021 засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року за нововиявленими обставинами.

В своїй заяві ОСОБА_6 зазначає, що під час досудового розслідування слідчим було сфальсифіковано матеріали та порушено його права, невірно кваліфіковані його дії як умисне вбивство двох осіб. Також зазначає про те, що свідок ОСОБА_8 , на думку заявника, давав суду неправдиві показання з метою оговорити ОСОБА_6 . Крім того в йдеться про те, що ні під час досудового розслідування, ні в судовому засіданні не був допитаний лікар-стоматолог ОСОБА_11 , який міг би свідчити про наявність у ОСОБА_6 на момент огляду травми зубів і щелепи, що підтверджувало б той факт, що потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_12 його били. Також у заяві сказано, що під час судового розгляду колегією суддів суду першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про виклик і допит в судовому засіданні лікаря ОСОБА_13 , який проводив огляд на предмет наявності і тяжкості тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_6 одразу після події, що слідчим не перевірена версія обвинуваченого стосовно того, що потерпілі самі запросили його в гості в день події 19.06.2012 року, а не він прийшов з власної ініціативи, не витребувана інформація від оператора мобільного зв`язку про дзвінки і з?єднання мобільного телефону обвинуваченого, що був вилучений так приєднаний до кримінального провадження як доказ. Крім того, в заяві йдеться про те, що слідчим не допитаний потерпілий ОСОБА_10 та працівники поліції, які його опитували, з постановами про призначення судових експертиз обвинувачений був ознайомлений вже після проведення цих експертиз, не вилучені слідчим штани обвинуваченого з порізами, в які він був одягнений в момент, коли він, згідно своєї версії захисту, був одягнений тоді як оборонявся від потерпілих, які нападали на нього.

Тапкож, в своїй заяві ОСОБА_6 зазначає, що під час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням судом першої інстанції йому було відмовлено в проведенні повторної судово-медичної експертизи, виклику і допиті судового експерта ОСОБА_13 , лікаря-стоматолога ОСОБА_11 .

Отже, на думку засудженого, мають місце обставини, передбачені ст. 459 КПК України, а саме: штучне створення або підроблення доказів, неправильність висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідків та потерпілого на яких ґрунтується вирок, а також зловживання слідчого, прокурора та суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Такі обставини, на думку ОСОБА_6 , є такими, що не були відомі суду на момент постановлення вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року, могли вплинути на рішення суду та є обставинами, які доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 заяву просив задовольнити з наведених в ній підстав. Зазначив, що він не винен, нікого вбивати не хотів, а активно оборонявся від небезпеки, яка загрожувала його життю і що свідок ОСОБА_8 дав неправдиві показання. Також він просив викликати і допитати в судовому засіданні лікаря стоматолога ОСОБА_11 , який на його думку, може дати свідчення про наявність на момент огляду у 2012 році тілесних ушкоджень в області шелепи і зубів ОСОБА_6 , що може свідчити про напад на нього. Також ОСОБА_6 просив викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_14 , який за його твердженням був присутній під час першочергового опитування потерпілого ОСОБА_10 ще при його житті.

Захисник ОСОБА_7 повністю підтримав заяву свого підзахисного ОСОБА_6 та просив її задовольнити з підстав, що зазначені в заяві.

Прокурор заперечила проти задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29 березня 2013 року за нововиявленими обставинами. Вважає, що обставини, які б були підставою для перегляду вироку суду, засудженим не наведені. В своїх заявах засуджений ОСОБА_6 вказує на недоліки, які були на його думку допущені при розгляді справи судом, та незаконність вироку, що по суті не є нововиявленими обставинами, а розцінюється, як його, засудженого, незгода з рішенням суду. З приводу виклику свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_15 прокурор заперечила з тих підстав, що судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 перевірялася його версія щодо перебування у стані необхідної самооборони.

Потерпілі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 були належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду за заявою ОСОБА_6 про перегляд вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.03.2013 року за нововиявленими обставинами, та не з?явилися в судове засідання, що відповідно до ч. 2 ст. 466 КПК України, не перешкоджає розгляду заяви.

Колегія суддів, заслухавши засудженого та його захисника, прокурора, дослідивши надані матеріали та матеріали кримінальної справи, приходить до таких висновків.

Так, вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.03.2013 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.115 КК України та остаточно призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Зокрема, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він умисно заподіяв смерть іншій особі та спричинив умисне тяжке тілесне ушкодження, що заподіяло смерть потерпілого.

На даний вирок засудженим ОСОБА_6 подавались апеляційна та касаційна скарги з підстав фальсифікації досудового розслідування та неповноти судового слідства.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 19.12.2013 вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.03.2013 щодо ОСОБА_6 залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2015 ухвала апеляційного суду Полтавської області від 19.12.2013 скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Вироком апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2015 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 121, ч.1 ст.115 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 14 років і 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 вирок апеляційного суду Полтавської області від 22.05.2015 змінено та на підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_6 остаточно призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

За змістом п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За вимогами ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок, інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто, нововиявленими обставинами є викладені у відповідній заяві юридичні факти, які знаходяться в безпосередньому зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі, спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у судовому рішенні, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування судового рішення, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.

Виходячи із системного аналізу наведених положень закону, перегляд вироку у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження в кримінальному судочинстві. На відміну від перегляду судового вироку в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

При цьому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, в якому зокрема зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

Так, в судовому засіданні Кременчуцького районного суду Полтавської області 25 березня 2013 року судом вирішувалися клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про перегляд відеозаписів слідчої дії відтворення обстановки і обставин події зі свідком ОСОБА_8 , клопотання про виклик і допит слідчих, які проводили досудове розслідування, а також клопотання про огляд телефону з якого здійснювались вихідні та вхідні дзвінки 19 і 20 червня 2012 року, клопотання про виклик у якості свідка лікаря-стоматолога ОСОБА_11 . Вказане підтверджується протоколом судового засідання від 25.03.2013 року (т. 3 а.с. 201-205).

Отже, зазначені засудженим ОСОБА_6 обставини в розумінні ч.2 ст. 459 КПК України нововиявленими не являються, адже були відомі суду час судового розгляду і оцінка їм надана у вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області від 29.03.2013.

Окрім цього, обставини на які посилається ОСОБА_6 , як на нововиявлені, були предметом розгляду апеляційного суду Полтавської області та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при перегляді даного вироку за апеляційною та касаційною скаргами ОСОБА_6 , на які він посилався у вказаних скаргах.

При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_6 не навів суду жодної нововиявленої обставини, що могла вплинути на судове рішення, але не була відома та не могла бути відома суду та йому, під час судового розгляду. Окрім цього, засудженим та його захисником не наведено жодного обґрунтування з посиланням на таку обставину, що підтверджує наявність хоча б однієї нововиявленої обставини, вичерпний перелік яких наведено ч. 2 ст. 459 КПК України.

Натомість, ОСОБА_6 вказує на недоліки, які були допущені, на його думку, при розгляді справи судом та незаконність вироку, що по суті не є нововиявленими обставинами, а розцінюється, як його, засудженого, суб`єктивне ставлення до рішення суду.

У зазначених в заявах ОСОБА_6 підставах перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами, відсутня ознака їх новивиявленості. Фактично заявник зазначає, що він не згоден з рішенням суду.

Відповідно до ст. 467 КПК України, за результатами кримінального провадження за нововиявленими обставинами суд має право: скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок; скасувати вирок чи ухвалу та постановити свою ухвалу; залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

За таких обставин, заяву ОСОБА_6 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 466-467 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Кременчуцького районного суду Полтавської області залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_18

Суддя ОСОБА_19

Суддя ОСОБА_20