Провадження № 11-сс/824/3704/2025 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді- ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 , яка діє в інтересах Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що суд погоджується з висновками Територіального управління ДБР про те, що зі змісту поданої заяви не встановлено будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретними особами кримінального правопорушення, підстав для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідуваньне вбачається.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, скаржник подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали, скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу, зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління ДБР, розташованого у м. Києві внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 15.01.2025 №5509/9.1.4/15-25 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та провести досудове розслідування.

Апелянт вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та суперечить вимогам ч. 1 ст. 214 КПК України.

Вказує, що Міністерство юстиції України повідомляло ДБР, що у додатках до поданої заяви від 15.01.2025 містяться всі наявні у Міністерства юстиції України документи, що можуть бути використані працівниками ДБР в якості доказів та свідчать про наявність об`єкту та об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Зазначає, що ч. 1 ст. 214 КПК України є імперативною нормою, оскільки не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості до ЄРДР.

Крім того, зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що як слідчий суддя, так і особа, чия бездіяльність оскаржується здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів та доказів у якості додатків.

Вважає, що обставини, які викладені Міністерством юстиції України в поданій заяві є виключними та достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема для внесення відомостей до ЄРДР та належного проведення досудового розслідування.

Зазначає, що оскаржувана ухвала надійшла на електронну адресу Міністерства юстиції України лише 28.04.2025, тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Скаржник та прокурор в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду не подавали.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін кримінального провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наведені доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження, а тому суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя при постановленні оскарженої ухвали дотримався в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Разом з тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням наведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів провадження, Міністерство юстиції України звернулося до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві із заявою від 15 січня 2025 року про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення. У вказаній заяві Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України невстановленими особами органів державної влади, в результаті яких державному бюджету України було завдано збитків.

Відмовляючи у задоволенні такої скарги, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що зміст поданої заяви свідчить про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що також вбачається з відповіді ТУ ДБР, розташованого у м. Києві від 21.02.2025 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наявність в чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації всіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Міністерства юстиції України, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки така заява не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення невстановленими особами державної влади кримінального правопорушення.

Апеляційні доводи про те, що ст. 214 КПК України є імперативною нормою оскільки не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості в ЄРДР є необґрунтованими.

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику Міністерства юстиції України ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя