КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

Справа №133/1697/25

провадження №1-кс/133/336/25

16.05.2025 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі засідань Козятинського міськрайонного суду Вінницької області клопотання слідчого слідчого відділу відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000205 від 15.05.2025 за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлин, Козятинського району, Вінницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2025 до Козятинського міськрайонного суду Вінницької надійшло клопотання слідчого відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, погоджене прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000205 від 15.05.2025 за ч. 2 ст. 121 КК України, що розслідується за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 від 15.05.2025 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що

ОСОБА_5 14.05.2025 близько 15 год. 20 хв. перебуваючи в гаражному приміщенні на території домоволодіння за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , під час конфлікту зі своєю дружиною ОСОБА_7 , наніс їй металевою трубою удар у ліву частину тулуба, чим заподіяв їй тілесні ушкодження, від яких остання померла у кареті швидкої медичної допомоги. Згідно лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла від тупої травми живота розрив селезінки.

15.05.2025 о 10 год. 48 хв. ОСОБА_5 затриманий та 15.05.2025 о 19 год. 30 хв. йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Згідно клопотання, слідчий обґрунтовує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення зібраними під час досудового розслідування доказами.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням особистої свободи підозрюваного: домашній арешт.

Під час судового засідання ОСОБА_5 підтвердив фактичні обставини вчиненого ним діяння та зазначив, що наміру позбавляти життя дружини він не мав.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до п. 5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частина 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років та згідно з положеннями ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний, обвинувачений може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості чи не винуватості, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені до клопотання та обґрунтовані прокурором і слідчим у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про можливість обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, тяжкість кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не працевлаштований, не судимий, був одружений із загиблою, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може чинити незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, та дійшов висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що передбачені КПК України.

Твердження підозрюваного та його захисника про застосування менш суворого запобіжного заходу не спростовують висновків суду, що менш суворий запобіжний захід буде недостатнім для запобігання ризикам, визнаним судом доведеними.

У зв`язку з викладеним клопотання слідчого підлягає до задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що до підозрюваний ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства щодо потерпілого, беручи до уваги спосіб заподіяння тілесного ушкодження, суд на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України приходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 197 КПК України, слідчий судя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника підозрюваного про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000205 від 15.05.2025 за ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлин, Козятинського району, Вінницької області, громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з урахування моменту затримання з 10 год. 48 хв. 15.05.2025 до 10 год. 48 хв. 13 липня 2025 року без визначення застави.

Строк дії ухвали до 10 год. 48 хв. 13 липня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення, а особами, які не були при проголошені ухвали в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Виконання ухвали в частині тримання під вартою доручити Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Копію ухвали вручити прокурору, слідчому, захиснику, підозрюваному, представнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)».

Слідчий суддя ОСОБА_8

16.05.2025