ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 588/587/20 Номер провадження 11-кп/814/1241/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0000373 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець, Сумської області, громадянина України, не одруженого, що має вищу освіту, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено зач. 1 ст. 122 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

30.11.2019 приблизно о 02 год. 42 хв. в приміщенні кафе-бару «Біле вітрило» в м. Тростянець, по вул. Миру, 32, між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виникла словесна сварка, біля вхідних дверей в приміщенні кафе-бару «Біле вітрило». В подальшому ОСОБА_8 наніс два удари кулаком правої руки та один удар кулаком лівої руки в область обличчя ОСОБА_10 , після чого продовжуючи нанесення тілесних ушкоджень останньому, наніс один удар взутою лівою ногою по правій нозі, в область колінного суглобу. Після завданого удару в область колінного суглобу ОСОБА_10 почав втрачати рівновагу, при цьому ОСОБА_8 лівою рукою взяв за шию ОСОБА_10 , від чого вони разом впали на підлогу. В результаті протиправних дій ОСОБА_8 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості у вигляді: «травми правого рога латеральною меніска з розповсюдженням на нижню суглобову поверхню. Повний розрив передньої хрестоподібної зв`язки, повний розрив медіальної колатеральної зв`язки. Субкортикальний трабекулярний імпресійний перелом зовнішнього виростка стегнової кістки, ділянка контузії дорсальних відділів зовнішнього виростка великогомілкової кістки. Синовііт правого колінного суглоба. Кіста Бейкера. Параартикульрний набряк м`яких тканин».

На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд неповно встановив обставини провадження та дійшов помилкового висновку про наявність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення.

Вказує, що суд безпідставно не визнав недопустимими доказами інформацію, яка міститься на відеозаписах, яка була отримана без складання відповідних процесуальних документів, без дозволу власника, в спосіб, що передбачає фальсифікацію та штучне створення доказів сторони обвинувачення.

Допитаний судом слідчий в судовому засіданні вказав, що насправді йому цей відеозапис ніхто не передавав, а він самостійно здійснив відеозапис на свій власний мобільний телефон із екрана пристрою для відеоспостереження не маючи дозволу власника на здійснення такої зйомки чи дозволу власника на проникнення у приміщення, де знаходиться пристрій відеоспостереження. При цьому слідчий зазначив, що ніхто з працівників поліції не складав процесуальних документів щодо огляду місця події, огляду предмета чи протокол обшуку, або інших протоколів. Телефон слідчого з відеозаписом не оглядався, не визнавався речовим доказом, а доказ сфальсифіковано та представлено, що начебто до слідчого було передано ДВД диск із записом. При цьому власник приміщення та техніки відеоспостереження пояснив, що його пристрій не може записувати ДВД диски, ключі від приміщення знаходяться тільки у нього, та за його участю ніхто з працівників поліції ніяких записів не здійснював. Тому вважає, що запис отримано з істотними порушеннями та не може бути допустимим доказом.

Крім того, допитані свідки сторони захисту підтвердили показання обвинуваченого про те, що саме ОСОБА_11 впав на потерпілого і завдав йому тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 лише захищався від дій ОСОБА_10 .

Показання обвинуваченого були відтворені під час слідчого експерименту та згідно з висновком судово-медичної експертизи такі показання повністю підтверджують механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Проте вказані докази судом під час ухвалення вироку, не враховані.

Окрім цього звертає увагу, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а саме: в обвинувальному акті відсутні мотив, мета, не відображена суб`єктивна сторона кримінального правопорушення та інші істотні обставини. В обвинувальному акті не повністю відображені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, тобто відсутнє формулювання обвинувачення.

Тому вважає, що вину ОСОБА_8 не доведено та він повинен бути виправданим.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

В судовому засіданні, при встановленні колегією суддів обставин, передбачених ст.284 КПК України, зокрема, закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 49 КК України, обвинувачений заявив клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого в підтримку клопотання, прокурора, який не заперечив проти закриття провадження у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 49 КК України, представника потерпілого, який поклався на розсуд суду, перевіривши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається зі змісту положень ст.49 КК України та ч.3 ст.285 КПК України, за наявності підстав та умов, передбачених ст.49 КК України та за наявності згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності саме з підстав закінчення строків давності - звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 обвинувачується за ч.1 ст. 122 КК України, відповідно до положень ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

За правилами п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За даними матеріалів, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 засуджений за вчинення кримінального правопорушення 30.11.2019.

Будь-яких даних про вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, на момент перегляду вироку Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2023 року в суді апеляційної інстанції, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за висунутим обвинуваченням закінчилися, що є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Крім цього, обвинуваченому ОСОБА_8 під час судового засідання були роз`яснені правові підстави та умови звільнення від кримінальної відповідальності, на що він надав свою згоду на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України, що відповідно до положень ч.3 ст.285 КПК України є умовою звільнення від кримінальної відповідальності.

З огляду на вказане звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.49 КК України, та умов такого звільнення, колегія суддів дійшла висновку за необхідне, у відповідності до вимог ст.288 КПК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження із підстав визначених п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Отже, клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду скасуванню. У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника колегією суддів не перевіряються.

Керуючись ст.284, 286, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання обвинуваченого задовольнити.

Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 122 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених ст.49 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4