Справа № 204/5805/25
Провадження № 1-кп/204/885/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000740 від 15.05.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Арвай-Хеер Монголія, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями ст.ст. 1,2 Основного Закону України Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим (далі - АР Крим), області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія Російської Федерації (далі - РФ) розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії Російської Федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Боротьба з іноземною окупацією, відповідно до п. 4 ст.1 ч. І Додаткового протоколу (Протокол І), від 08.06.1977 до Женевських конвенцій, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 12.08.1949, є формою збройного конфлікту.

У березні - квітні 2014 року в місті Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

У березні - квітні 2014 року в місті Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27.04.2014 оголошено «Декларацію про суверенітет Луганської народної республіки» та 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

17.03.2015 Верховна Рада України своєю постановою №254-VIII визнала тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

18.01.2018 за № 2268-УІІІ прийнято Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», який затверджує факт порушення державного суверенітету України, зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом тимчасової окупації частини території України за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Керівництвом самопроголошеної «ЛНР» на тимчасово окупованій території Луганської області створено та організовано роботу незаконних органів влади, у тому числі органів т.зв. «Министерство внутренних дел Луганськой Народной Республики» ( «МВД ЛНР»), т.зв. «Министерство чрезвычайных ситуацій Луганськой Народной Республики» (далі «МЧС ЛНР»), кінцевою метою діяльності яких було зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 19.03.2003 громадянин України ОСОБА_8 зареєстрував приватне підприємство «Айленд» , юридична адреса: м. Луганськ, вул. Херсонська, буд. 5а, кв. 58 (далі ПП «Айленд»). Основним видом діяльності ПП «Айленд» є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, зокрема: Торговельного центру «Кристал» (далі ТЦ «Кристал») за адресою: Луганська область, м. Свердловськ, вул. Косіора, 7, а також ТЦ «Кристал» за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Радянська, 73.

Рішенням засновника від 19.06.2015 директором ПП «Айленд» призначено громадянку України ОСОБА_6 , у зв`язку з чим остання 19.06.2015 отримала свідоцтво №11-0001775/2014 «Про державну реєстрацію юридичної особи ПП «Айлэнд» (т.зв. «Единый государственный реєстр юридических лиц и физических лиц» далі ЕГРЮЛ 61117756)», виданого «Департаментом регистрационной палаты Единый государственный реєстр юридических лиц и физических лиц предпринимателей Министерства юстиции т.зв. «ЛНР», на підставі якого мала право підпису від імені підприємства.

Тоді ж приблизно у червні 2015 року у директора ПП «Айленд» ОСОБА_6 , яка усвідомлювала факт тимчасової окупації окремих районів, міст селищ та сіл Луганської області та створення на них незаконних органів управління, кінцевим завданням котрих є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, виник умисел, спрямований на фінансування (матеріальне забезпечення) таких дій.

З цією метою у липні 2015 року директор ПП «Айленд» ОСОБА_6 , за невстановлених обставин, у незаконному органі влади, створеного на тимчасово окупованій території - т.зв. «Государственный комитет статистики Луганской Народной Республики» за адресою: м. Луганськ, вул. Луначарського, буд. 91, поставила ПП «Айленд», номер т.зв. «ЕГРЮЛ» 61117756 на облік у т.зв. «Статистическом реестре организаций Государственного комитета статистики ЛНР».

Крім того, директор ПП «Айленд» ОСОБА_6 за невстановлених обставин відкрила банківські рахунки ПП «Айленд», у тому числі: № НОМЕР_1 у ПАТ «ПРОМСВЯЗЬБАНК», № НОМЕР_2 у т.зв. «Государственный банк ЛНР», які активно використовували для фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

При цьому ОСОБА_6 не повідомила про свої дії засновнику ПП «Айленд» ОСОБА_8 , якому не було відомо про незаконну реєстрацію даного підприємство згідно з законодавством країни-агресора.

Так, у період з червня 2015 року по червень 2022 року за невстановлених обставин ОСОБА_6 здійснювала провадження господарської діяльності ПП «Айленд» із використанням вказаних рахунків цього підприємства, яка полягала у надаванні послуг оренди нерухомого майна, що розташоване у ТЦ «Кристал» за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, вул. Косіора, 7, а також у ТЦ «Кристал» за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Радянська, 73, різним суб`єктам господарювання, за що щомісяця отримувала орендну плату, тобто дохід від провадження такої незаконної діяльності, який використовувала для забезпечення подальшої діяльності вказаного підприємства, у тому числі шляхом сплати податків, зборів та інших платежів до бюджету т.зв. «ЛНР», за рахунок яких забезпечено функціонування діяльності відповідних органів державної влади з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, на виконання свого злочинного умислу, директор ПП «Айленд» ОСОБА_6 , умисно з особистих мотивів, уклала договір з незаконним органом т.зв. «Минестерство чрезвычайных событий ЛНР» про надання пожежно-технічних послуг та обслуговування об`єктів нерухомості, що знаходяться за адресою: Луганська область, м. Довжанськ, вул. Косіора, буд. 7, та за адресою: Луганська область, м. Луганськ, вул. Радянська, буд. 73, на виконання якого у період часу з січня 2016 року по травень 2022 року, при невстановлених обставинах з використанням вказаних банківських рахунків здійснила фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України шляхом перерахування коштів до т.зв. «Минестерство чрезвычайных событий ЛНР», зокрема у квітні 2022 року 1 350 рублів рф; у травні 2022 року 1 350 рублів рф, всього на 2750 рублів рф.

Крім того, на виконання свого злочинного умислу, 01.01.2016 директор ПП «Айленд» ОСОБА_6 умисно з особистих мотивів уклала договір № 7-ОТТ/СВ/79 з т.зв.«Управление Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики» про охорону та обслуговування об`єктів нерухомості, що знаходяться м. Луганськ та м. СвердловськЛуганської області, на виконання якого у період часу з січня 2016 року по травень 2022 року, при невстановлених обставинах з використанням вказаних банківських рахунків здійснила фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України шляхом перерахування коштів до т.зв. «Управление Государственной службы охраны Министерства внутренних дел Луганской Народной Республики», у тому числі: у квітні 2022 року у сумі 1350 рублів, у травні 2022 у сумі 1350 рублів.

При цьому, такі дії директора ПП «Айленд» ОСОБА_6 пов`язані з добровільною співпрацею з ворогом та не є способом виживання в умовах окупації.

Таким чином, у період з січня 2016 року по травень 2022 року директор ПП «Айленд» ОСОБА_6 здійснювала господарську діяльність на тимчасово-окупованій території у м. Луганську та у м. Довжанську Луганської області, під час якої з використанням розрахункових рахунків № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «ПРОМСВЯЗЬБАНК» та № НОМЕР_2 , відкритого у т.зв. «Государственный банк ЛНР», здійснювала фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом перерахування коштів незаконним органам влади: т.зв. «Минестерство чрезвычайных событий ЛНР» та т.зв. «Управление Государственной службы охраны Министерства внутренних дел ЛНР».

Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , якому відповідно до ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним, прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_4 , з додержанням наступних вимог.

Відповідно до зазначеної угоди прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 110-2 КК України.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 зобов`язалася: беззастережно визнати у ході судового розгляду свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення; співпрацювати з правоохоронними органами щодо попередження та викриття кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, про які їй відомо або стане відомо у подальшому, у тому числі проти національної безпеки України, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку та інших.

Також сторонами угоди визначено та узгоджено покарання, яке обвинувачена повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 110-2 КК України, а саме сторони дійшли згоди, про призначення покарання, яке є більш м`яким, ніж передбачено законом за цей злочин, на підставі ст.69 КК України, ураховуючи обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого наявне захворювання у виді вродженої щілини м`якого піднебіння з порушенням функції ковтання та мовлення,що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, з урахуванням особи винної, яка раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також ураховуючи наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права займатися господарською діяльністю на два роки та з конфіскацією майна.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена ОСОБА_6 згодна.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, положення статей 394, 424, 473-474,476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що права, надані законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди з нею узгоджений та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання вона в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразилися у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, визнала та пояснила про вчинення нею кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до положень статей 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор у судовому засіданні, уважаючи, що при укладенні цієї угоди дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_4 , уважаючи, що при укладенні цієї угоди дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченій узгоджену між сторонами міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнала себе винною, згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Суд уважає доведеним в судовому засіданні факт вчинення ОСОБА_6 умисних дій, які виразились у фінансуванні дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 110-2 КК України.

Судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого наявне захворювання у виді вродженої щілини м`якого піднебіння з порушенням функції ковтання та мовлення. Також судом встановлено, що обвинувачена раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Ураховуючи викладене, оскільки умови, форма і зміст угоди про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК, КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження зазначеної угоди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості із застосуванням положень ст. 69 КК України призначивши більш м`яке покарання ніж передбачено законом.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 471-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2025 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26 червня 2025 року покарання за ч. 1 ст. 110-2 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170000 (сто сімдесят тисяч) гривень, з позбавленням права займатися господарською діяльністю на два роки та з конфіскацією належного їй особистого майна.

Строк додаткового покарання у виді позбавленням права займатися господарською діяльністю, рахувати з моменту відбуття основного покарання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: «Доверенность», выдана Частным предприятием «Айленд» в лице директора ОСОБА_6 , на директора ТЦ «Кристал» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на представление предприятия в органах власти ЛНР, госбанках ЛНР, органах Пенсионного фонда, органах МВД ЛНР, органах МРЭО ГИБДД МВД ЛНР, в ФСС ВНМ ЛНР, судах, а также других фондах», яка долучена до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110-2 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Чечелівський районний суд міста Дніпра.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1