ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/439/25 Справа № 694/416/25 Категорія: ч. 1 ст. 162 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаряОСОБА_5 ,
за участі: прокурора обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000043 за апеляційною скаргою прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрківка Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 30.11.2021 року за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК), на підставі ч. 1 ст. 70 КК призначено остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13.05.2022 року за ч. 2 ст.289 КК до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1,4 ст.75 КК, з встановленням іспитового строку 3 роки. На підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК визначено остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Звільнено ОСОБА_7 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 75 КК, з встановленням іспитового строку 3 роки

засуджено за ч. 1 ст. 162 КК, до покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 13.05.2022 з урахуванням ч.1 ст. 72 КК остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців без конфіскації майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він 20.01.2025 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, пройшов до домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де вирішив порушити недоторканість житла та іншого володіння особи та незаконно проникнути в приміщення господарської будівлі (погребу), щоб вчинити дрібну крадіжку майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до домоволодіння, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, умисно, маючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість домоволодіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, проти волі власника ОСОБА_9 , переліз через паркан, незаконно проник на територію домоволодіння, де підійшовши до приміщення погребу, зірвав навісний замок на вхідних дверях та проник всередину, звідки таємно викрав майно потерпілої на загальну суму 2960 грн.

Крім того, 27.01.2025 року, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_7 пройшов до домоволодіння ОСОБА_10 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває в законному користуванні ОСОБА_11 , вирішив порушити недоторканість житла та іншого володіння особи та незаконно проникнути в приміщення господарської будівлі (сараю), щоб вчинити дрібну крадіжку майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до домоволодіння, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, умисно, маючи умисел на порушення конституційного права на недоторканість домоволодіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, проти волі власника ОСОБА_10 та користувача ОСОБА_11 , відламав штахетину, чим пошкодив дерев`яний паркан, яким огороджено домоволодіння. Після чого через отвір в штахеті, незаконно проник на територію домоволодіння, де підійшов до приміщення сараю, шляхом вільного доступу, через дверний отвір, проник всередину, звідки таємно викрав майно ОСОБА_11 на загальну суму 675 грн.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 26.02.2025 стосовно ОСОБА_7 змінити через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на врахування при призначенні покарання ОСОБА_7 , як обставини, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів. У решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено, згідно з кваліфікацією кримінальних правопорушень, визначеною ст.12 КК, є кримінальним проступком, а не злочином. Тому суд першої інстанції зайво врахував обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів. Тобто, вказівка на рецидив злочинів, що обтяжує покарання обвинуваченого, підлягає виключенню з вироку.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суд першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання в кримінальному провадженні в суді першої інстанції 26.02.2025 проводилось у спрощеному порядку, який передбачений ст.ст.381,382 КПК, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК, в апеляційній скарзі не заперечується.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції незаконно визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, - рецидив злочинів, заслуговують на увагу.

Статтею 34 КК визначено, що рецидив кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 67 КК при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Враховуючи те, що за класифікацією кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, з огляду на зміст вказаних раніше норм, а також інших пунктів частини 1, частин 2, 4 ст. 67 КК, де йдеться як про злочини, так і про кримінальні правопорушення, це дає обґрунтовані підстави вважати, що рецидив злочинів визнається обставиною, яка обтяжує покарання, у разі вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Виходячи з положень п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 №7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки №7» рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Отже, рецидив може бути лише при вчинені повторного умисного злочину після засудження за перший умисний злочин, якщо судимість за нього не була знята або погашена.

Приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_7 , маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення, вчинив кримінальний проступок, а не злочин, вказана обставина не могла бути визнана судом першої інстанції, як така, що обтяжує покарання, оскільки законом, а саме п. 1 ч. 1 ст. 67 КК, такою обставиною визнається лише рецидив злочинів, а не рецидив кримінальних правопорушень, про які йде мова у ст.34 цього Кодексу.

Тому, суд першої інстанції, безпідставно врахував в якості обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів.

Таким чином, на думку колегії суддів, є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом ст. 67 КК.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а вирок суду першої інстанції на підставі ст.ст. 408, 413 КПК підлягає зміні, шляхом виключення з його мотивувальної частини посилання на обставину, яка обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

Разом з тим, виключення цієї обставини, що обтяжує покарання, не впливає на строк покарання, що визначений судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 413, 419 КПК, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що обтяжує покарання, - рецидив злочинів.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4