печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням заступника начальника відділу ГСУ НП України полковника поліції ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному проваджені № 0001609 від 16.11.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника відділу ГСУ НП України полковника поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідувалось кримінальне провадження № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції від 28.04.2023), ч. 5 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що інспекцією державного архітектурно-будівельного в Одеській області 24.01.2011 був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт № 29, яким дозволено будівельні роботи з будівництва сімейно-оздоровчого комплексу на 8-ій станції Великого Фонтану (узбережжя Чорного моря) у м. Одесі.

Сертифікатом серії ІУ № 47 Державна архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу): «Будівництво сімейно-оздоровчого комплексу на 8-й станції В. Фонтану в м. Одесі» 1-й пусковий комплекс: завершення будівництва 20-ти поверхового корпусу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу на 8-й станції В. Фонтану в м. Одесі».

Розпорядженням Приморської районної адміністрації від 10.05.2019 № 210 «Про присвоєння адреси: місто Одеса, провулок Морехідний, 2-А, 20-ти поверховому корпусу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу, (1-й пусковий комплекс), який побудований на 8-й станції В. Фонтану за адресою: м. Одеса, провулок Морехідний, 2/2 (будівельна адреса)» 20-ти поверховому корпусу з прибудованим багаторівневим гаражем відкритого типу сімейно-оздоровчого комплексу, (1-й пусковий комплекс), який побудований на 8-й станції В. Фонтану за адресою: м. Одеса, провулок Морехідний, 2/2 (будівельна адреса), забудовником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРРАКС» ЛТД (далі - ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД), присвоєна адреса: м. Одеса, пров. Морехідний, 2-А.

У достовірно невстановлений час та місці, але не пізніше 10 квітня 2023 року у ОСОБА_5 , обвинувальний акт відносно якого скеровано до суду за ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, діючи повторно, виник злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом вчинення кримінальних правопорушень направлених на незаконне заволодіння чужим майном, а саме апартаментами №1108, що розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Морехідний, 2-А, які фактично належать ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, шляхом обману, що виразиться у виготовленні та подальшому використанні завідомо підроблених офіційних документів, які є підставою для реєстрації право власності на зазначений вище об`єкт нерухомості.

06.03.2025 ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 28.04.2023).

06.03.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком до 03.05.2025 включно, з визначенням застави в розмірі 5945 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 18 001 640 грн.

29.04.2025 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, тобто до 06.06.2025 включно.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується доданими до клопотання процесуальними джерелами доказів.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід, що не пов`язаний з тримання під вартою, а в разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - зменшити розмір визначеної раніше застави.

Сторона захисту вказала на необґрунтованість підозри та на недоведеність ризиків, разом з тим, зазначили що співпрацюють зі слідством і готові сприяти швидкому розслідуванню.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідувалось кримінальне провадження № 0001609 від 16.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції від 28.04.2023), ч. 5 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

06.03.2025 ОСОБА_5 в порядку ст. ст. 276-278 КПК України вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 28.04.2023).

06.03.2025 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком до 03.05.2025 включно, з визначенням застави в розмірі 5945 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 18 001 640 грн.

29.04.2025 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, тобто до 06.06.2025 включно.

З матеріалів клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні виконано значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів у ньому, проте, закінчити розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 немає можливості, оскільки з метою повного, всебічного та неупередженого розслідування кримінального провадження, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу та при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування та існує потреба в проведенні ряду слідчих та процесуальних дій, у зв`язку із чим 29.04.2025 постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування продовжено до 3 місяців, тобто до 06.06.2025 включно.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України

При продовжені строку дії застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

А саме ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна та який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких. Усвідомлюючи наявність беззаперечних доказів його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину та невідворотності настання покарання у разі доведення вини, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду з метою уникнення покарання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість ймовірного покарання не є самостійною підставою для утримання особи, проте у справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначає, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів» та у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, у зв`язку з тим, що на даний час частина території України окупована не виключено, що з метою уникнення відповідальності в майбутньому підозрюваний може переховуватися на непідконтрольних органам державної влади територіях або на території держави-агресора.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 відповідно до протоколу огляду від 11.11.2024, а саме цифрової копії відомостей, які містяться в мобільному телефоні ОСОБА_5 , який вилучений в останнього 29.07.2024, останній має постійне спілкування з громадянами Російської Федерації, у ході яких зазначає свою позицію щодо України, а також повідомив, що фактично виїзжав до РФ для оформлення паспорта Російської Федерації.

В ході огляду ноутбуку від 14.03.2025, який було виявлено та вилучено за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та зафіксовано скан копії паспорту громадянина Російської Федерації, виданого на ім`я ОСОБА_5 . Зазначене свідчить, що останнім заздалегідь, всупереч встановлених законодавчих обмежень, з метою забезпечення безперешкодного залишення території України підготовлено відповідні документи, що додатково підтверджує існування відповідного ризику;

- ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, сторона обвинувачення слушно обгрунтоваує тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено повні анкетні відомості та місце перебування інших можливих учасників вчинення правопорушень, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та які використовувались як знаряддя та засоби вчинення злочинів, а тому не застосувавши до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Додатково слідчий у клопотанні відмітив, що ОСОБА_5 раніше протягом тривалого часу проходив служби в органах поліції та останньому в повній мірі відомо про форми та методи роботи правоохоронних органів, а тому не виключено, що при плануванні злочинів між всіма співучасниками обговорювалися плани щодо знищення доказів, а після ї вчинення вживалися відповідні заходи, направлені на ускладнення документування протиправної діяльності;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що злочини, в яких підозрюється ОСОБА_5 вчинені в складі групи осіб за попередньою змовою при цьому ретельно сплановані, співучасниками вживалися заходи конспірації з метою недопущення їх викриття правоохоронними органами, усі учасники злочинних дій були обізнані з можливими наслідками, у випадку викриття їх злочинної діяльності правоохоронними органами, проте все одно продовжували вчиняти даний злочин.

Підозрюваний ОСОБА_5 відвів собі керівну роль в організації та вчиненні злочинів, безумовно користується авторитетом серед інших співучасників, які виконували його протиправні вказівки, що свідчить про можливість протиправного впливу направленого на перешкоджання досудовому розслідуванню.

Зважаючи на тривалий проміжок часу протягом якого здійснювалася злочинна діяльність, та залучення значної кількості осіб, існує необхідність в проведенні значної кількості процесуальних дій, в тому числі й допитів свідків, підозрюваних.

Додатково слідчий у клопотанні звернув увагу на той факт, що свідок ОСОБА_8 повідомила, що ОСОБА_5 неодноразово погрожував її застосуванням насильства у разі її співпраці з правоохоронними органами, при цьому вказував на необхідність мовчати та не повідомляти суттєвої інформації правоохоронним органам. Реальність вказаних погроз останній підтверджував демонстрацією предметів, ззовні схожих на пістолет. Лише після застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 повідомила, що почувається в безпеці та погодилася надати показання. Зазначене свідчить про можливість продовження незаконного впливу на інших учасників провадження зі сторони підозрюваного з метою перешкоджання встановлення обставин вчинення протиправних дій та подальшого уникнення відповідальності;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, так як не має постійного місця роботи, а отже, сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень відповідної категорії, оскільки вчинення майнових злочинів приносить швидкий, високий заробіток.

Слідчий у клопотанні зазначив, що вказаний ризик підтверджується тим, що на даний час Приморським районним судом м. Одеси здійснюється судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, що свідчить про те, що належних висновків для себе останній не зробив та на шлях виправлення не став, а продовжує здійснення протиправної діяльності.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінальних правопорушень, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 18 001 460 грн. з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 06.06.2025, у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001609 від 16.11.2023.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у розмірі 5 945 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 18 001 460 гривні у національній грошовій одиниці, зобов`язавши підозрюваного ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними і свідками у даному кримінальному провадженні, перелік яких визначено слідчим прокурором;

- докласти зусиль до пошуку роботи, про що повідомити слідчого. прокурора;

- залишити на зберіганні у відповідних органах державної влади - Державної міграційної служби України або її територіальних органів (підрозділів) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як підозрюваним так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1