Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6851/25
Номер провадження 1-кп/711/487/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003010 від 19.12.2022, у відношенні:

за № 0001550 від 01.05.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який особою з інвалідністю, учасником бойових дій, депутатом - не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003010 від 19.12.2022, стосовно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси 02.07.2025 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10.08.2025. За результатами досудового розслідування 24.07.2025 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси для розгляду по суті. Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується: даними електронного рапорту № 36529 від 30.04.2025; даними протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 від 01.05.2025; даними протоколу огляду трупа від 01.05.2025; даними лікарського свідоцтва про смерть № 577 від 01.05.2025 даними протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 09.05.2025; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 09.05.2025; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_6 від 09.05.2025; даними протоколу огляду предмету від 09.05.2025; даними протоколу огляду від 09.05.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 09.05.2025; іншими матеріалами кримінального провадження. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні, що перераховані вище. Таким чином, на даний час ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років позбавлення волі. На час обрання та продовження запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час продовжують існувати. Зокрема: п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, проти життя та здоров`я особи, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окремої уваги заслуговує той факт, що ОСОБА_5 не викликав швидку медичну допомогу потерпілому ОСОБА_8 та працівників поліції, а також з місця вчинення злочину зник. Вказані факти висвітлюють намагання уникнути кримінальної відповідальності, а також враховуючи, тяжкість покарання яке йому загрожує, а саме до десяти років позбавлення волі, наявні підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, полягає в тому, що у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 перебуває у дружніх стосунках з деякими свідками, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може на них незаконно впливати та узгодити показання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, ОСОБА_5 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку обвинуваченого є основним завданням на даній стадії судового розгляду. Свідки допитані у кримінальному провадженні, однак в подальшому при розгляді справи судом, суд не може на них посилатись, оскільки досліджує їх показання безпосередньо в суді. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду. Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, що ОСОБА_5 , являється обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення. Також, наявність вищеописаного ризику впливу на свідків підтверджується і тим, що вплив на свідків може містити самостійний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України. Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити ризик передбачений п.6 ч.1 ст.178 КПК України, а саме ОСОБА_5 має репутацію обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень вчинений проти життя та здоров`я особи. При цьому прокурор, враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від слідства, а в подальшому суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, тому не вбачається ґрунтовних підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобіганню ризиків, виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, та забезпечить належну поведінку під час проведення досудового розслідування, а в подальшому розгляду справи і запобіганню уникнення правосуддя. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого злочину, є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від суду; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та під час досудового розслідування представлені не були. У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини. На підставі вище викладеного, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, просить суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 зазначив, що наданий час ризики передбачені ст.177 КПК України, на які вказує прокурор, значно зменшилися. При вирішенні клопотання просив суд врахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, а тому просив суд застосувати стосовно його підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив суд застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.07.2025 ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб до 10.08.2025, без можливісті внесення застави.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. У параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, які, у свою чергу, прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри, щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити даний злочин.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. Вказаний злочин відносяться до категорії тяжких, за вчинення якого Законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тому в разі зміни запобіжного заходу, ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, не встановлено, оскільки ОСОБА_5 , хоча і має постійне місце проживання, проте не працює, дітей не має, та враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, отже в разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук обвинуваченого.

Ризик незаконно впливати на свідків та потерпілу, у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуває у дружніх стосунках з деякими свідками, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може на них незаконно впливати та узгодити показання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, ОСОБА_5 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Поряд із цим необхідно враховувати фактор страху людини перед іншою людиною, яка спроможна застосувати фізичне насильство. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку обвинуваченого є основним завданням на даній стадії судового розгляду. Свідки допитані у кримінальному провадженні, однак в подальшому при розгляді справи судом, суд не може на них посилатись, оскільки досліджує їх показання безпосередньо в суді. Тобто вказаний ризик не зменшився та продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , являється обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд враховує той факт, що ОСОБА_5 має репутацію обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який відноситься до кримінальних правопорушень вчинений проти життя та здоров`я особи.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 без права внесення застави, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, суд вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 02.10.2025 включно, без можливістю внесення застави.

Суд приймає до уваги доводи, на які вказує сторона захисту, викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_5 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 314, 369-372, 376КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 02.10.2025 року включно, без можливості внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 7 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1