Провадження № 1-кп/204/624/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні, обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000089 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000089 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, не змінилися, а саме, що обвинувачений може переховатися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному проваджені та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2024 року відносно ОСОБА_4 застосований запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.01.2025 року. До спливу визначеного ухвалою суду строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судове провадження не може бути закінченим.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 8 років. Ризики, на які посилається прокурор, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та продовжують існувати, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що обвинувачений може переховатися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному проваджені та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, до 13 березня 2025 року.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 60 000,00 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави обвинуваченим ОСОБА_4 , встановленої у розмірі 60 000,00 гривень, вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 13.03.2025 року, а саме: прибувати за кожною вимогою до СВ ВП № 3 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, та до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід з накладенням грошового стягнення в розмірі до двох розмірів мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1