ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/18439/24

Провадження № 1-кп/522/1435/25

19 червня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000720, відомості про яке внесено 21.09.2024 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не офіційно працює двірником, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.08.2018 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.297 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки, звільнений 06.10.2023 року по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 05.09.2024 року близько 23.00 год. тобто в період дії воєнного стану введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, яким в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та в подальшому Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 затвердженим Законом України № 3891-1Х від 23.07.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, тобто до 09 листопада 2024 перебуваючи за адресою: в м. Одеса, вул. Романа Кармена 9, побачив автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , залишений потерпілим ОСОБА_7 .

В цей же час, у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, а предметом свого злочинного посягання він обрав безпосередньо акумулятор який знаходився в автомобілі ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_6 переконавшись, що поруч відсутні сторонні особи його дій залишаться непоміченими, шляхом фізичної сили рук здійснив віджим кришки капоту автомобіля марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , відкривши його таким чином, а отже здійснивши проникнення до капотного відділення автівки, звідки таємно викрав акумулятор «Dominator» вартістю 3315грн.

Після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 3315 гривень.

Умисні дії, ОСОБА_6 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 25.09.2024 року близько 12:37 год., перебував за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 2, де також у той час перебував потерпілий ОСОБА_9 , який тримав у руках належний йому мобільний телефон марки « Iphone 13 Pro Мах» блакитного кольору.

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний намір спрямований на заволодіння чужим майном, а предметом свого злочинного посягання він обрав безпосередньо вищевказаний мобільний телефон, як спосіб заволодіння чужим майном ОСОБА_6 обрав шахрайство, шляхом повідомлення потерпілому неправдивих відомостей.

Отже, ОСОБА_6 звернувся до потерпілого ОСОБА_9 із проханням надати йому його мобільний телефон для начебто здійснення телефонного дзвінка, не маючи на меті у подальшому повернути його власнику. В свою чергу потерпілий ОСОБА_9 , сприймаючи прохання ОСОБА_6 , як правдиве, не усвідомлючи його злочинного наміру, а отже будучи введеним в оману, передав останньому свій телефон.

Реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом обману ОСОБА_6 , отримавши від потерпілого мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro Мах», блакитного кольору, imei: НОМЕР_2 , в якому знаходилась сім-карта з номером НОМЕР_3 , під виглядом начебто для здійснення телефонного дзвінка відійшов на певну відстань та, скориставшись тим, що потерпілий не звертає уваги, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Своїми злочинними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 30 000 гривень.

Умисні дії, ОСОБА_6 , які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненому повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явлених йому обвинуваченнях визнав у повному обсязі, та пояснив суду, що дійсно при вказаних у обвинувальному акті обставинах, він 05.09.2024 року близько 23.00 год, перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 9, відкрив капот автомобіля марки ВАЗ 2107 та викрав акумулятор, який потім здав до пункту прийому металобрухту. Пізніше, 25.09.2024 року перебував за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога 2, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , якого раніше знав, та попросив його телефон, а саме « Iphone 13 Pro Мах» під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка. Після того, як отримав телефон, пішов. Жодного фізичного насильства до потерпілого не застосовував. Того ж дня, коли був затриманий співробітниками поліції, повернув телефон власнику. Зазначив, що у вчиненому щиро кається та зробив для себе належні висновки.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданим ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованих ОСОБА_6 діянь і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, які вчинені обвинуваченим дійсно мали місце, вони містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК України і ОСОБА_6 винуватий у їх вчиненні, так як він здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчинене повторно.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочину.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не одружений, однак проживає із цивільною дружиною, не офіційно працює двірником, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення передбачені різними статтями особливої частини Кримінального кодексу України, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України покарання за сукупністю вказаних злочинів йому необхідно призначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом із тим, формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_6 проявилося щире каяття.

Судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду, звільнення від відбування покарання з випробуванням (стаття 75 КК України) може бути застосоване до особи, засудженої за рецидив, якщо, з урахуванням обставин справи та особи засудженого, суд дійде висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпеки скоєного, їх наслідків, а саме того, що майно було повенуто власникам, відсутність претензій з боку потерпілих, даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе із застосуванням до нього покарання на підставі ст. 75 КК України із іспитовим строком та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 27.09.2024 року №3473 у сумі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.

Долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, згідно постанов слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 26.09.2024 р. та 30.09.2024 р. слід вирішити наступним чином:

-акумулятор марки «Dominator premium» салатового кольору, на якому зазначене наступне: 12 В, 74 Ач, 130 мин, 120 А - вважати повернутим власнику ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон марки « Iphone 13 Pro Мах» в корпусі сірого кольору з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_4 - вважати повернутим власнику ОСОБА_9 ;

-лазерний диск формату CD-R фірми «AS» - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000720.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000720 не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 8, 9,100, 118, 124, 368,370- 374,394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України і призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2-х (двох) років позбавлення волі.

На підставі вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

-акумулятор марки «Dominator premium» салатового кольору, на якому зазначене наступне: 12 В, 74 Ач, 130 мин, 120 А - вважати повернутим належному власнику власнику ОСОБА_7 ;

-мобільний телефон марки « Iphone 13 Pro Мах» в корпусі сірого кольору з IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_4 - вважати повернутим належному власнику ОСОБА_9 ;

-лазерний диск формату CD-R фірми «AS» - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000720.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 27.09.2024 року № 3473, у сумі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1