Справа №522/5758/23
Провадження №1-кп/523/585/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт й додані до нього документи у кримінальному провадженні № 0000039, внесеному до ЄРДР 26.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в суді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на 60 днів, посилаючись на неможливість завершити судовий розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження існування ризиків передбачених п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були наявні при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачений заперечував проти клопотання, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи що строк дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, а підстави для його зміни з урахуванням особи обвинуваченого відсутні, суд вважає доцільним продовжити дію обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу на 60 днів виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Стаття 177 КПК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

З огляду на п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Згідно зі ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави, а принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Наряду з наведеним, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 23.11.2022 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, який неодноразово було продовжено судом.

З характеризуючих матеріалів на ОСОБА_7 вбачається, що такі ризики як можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати, оскільки обвинувачений характеризується як особа яка не має стійких соціальних зав`язків та засобів для існування, раніше не судимий, проте обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки в умовах воєнного стану та збройної агресії рф проти України.

Також, при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід врахувати такі обставини:

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують доводи прокуратури.

Наявність же ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити одну чи кілька із наведених дій як другу складову підстави обрання запобіжного заходу, означає наявність даних, які свідчать про обґрунтовану ймовірність вчинення ним таких дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Вказані дані, у своїй сукупності, свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При цьому судом враховується позитивна характеристика обвинуваченого, надана ним суду, наявність у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом, наявність у нього певних хвороб. Проте наявності підстав для зміни запобіжного заходу, в тому числі на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі, на даний час суд не вбачає.

У зв`язку з чим, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобіганню спробам ухилитися від суду й перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає доцільним продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно положень ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 04.08.2025 року, включно.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3