Провадження № 1-кс/127/6042/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 08.05.2025 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 95.4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:0047 площею 0.25 га;

- земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:0048 площею 0.5276 га.

Вказане клопотання мотивовано необхідністю відшкодування підозрюваним шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явлась, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, з метою забезпечення арешту майна, ОСОБА_5 не повідомлявся про розгляд клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явилися, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням Головного управлінням Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 від 18.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.1, 2 ст. 239, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , обіймаючи посаду директора Калинівської філії ДП «Укрветсанзавод», будучи наділеним організаційно-розпорядчими повноваженнями та особою, уповноваженою дотримуватись спеціальних правил щодо запобігання забрудненню земель, починаючи з невстановленої досудовим слідством дати але не раніше 28.03.2023, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою забезпечення діяльності підприємства та мінімізації витрат на заходи з утилізації відходів виробництва, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету протиправного одержання прибутку, організував групу, до складу якої залучив громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , яким відвів роль співвиконавців у неодноразовому (систематичному) розміщенні побічних продуктів тваринного походження, не призначених для споживання людиною, що призвело до їх накопичення та забруднення частини земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0002, розташованій за адресою: с. Гулівці, вул. Залізнична, 3, яка на підставі державного акту на право постійного користування серії ІІ-ВН №000999 від 04.11.1997 перебуває у постійному користуванні Калинівської філії державного підприємства «Укрветсанзавод»; частини земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0001, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 площею 2080 м2; земельної ділянки з географічними координатами 49.496623, 28.589997 та яка межує з земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0001.

За результатами проведеної судово інженерно екологічної експертизи №СЕ-19/126-24/5155 від 23.04.2025 встановлений розмір збитків, заподіяних внаслідок незаконних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , складає 1 812 424,64 грн., що відповідно до правової позиції Верховного суду України (Постанова Пленуму ВСУ від 10.12.2004 №17 «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля ») є тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239 КК України, тобто забруднення земель речовинами та іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля, вчинене організованою групою та таке, що спричинило важкі наслідки.

З метою відшкодування завданих збитків виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 95.4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:0047 площею 0.25 га;

- земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:0048 площею 0.5276 га.

В межах даного провадження, 30 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239 КК України, тобто забруднення земель речовинами та іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей та довкілля, вчинене організованою групою та таке, що спричинило важкі наслідки.

Як слідує з клопотання, з метою відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків виникла необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 95.4 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:0047 площею 0.25 га;

- земельну ділянка з кадастровим номером :04:001:0048 площею 0.5276 га.

Надаючи оцінку обгрунтованості клопотання слідчого про арешт майна суд враховує наступне.

Як уже зазначалося, за правилами встановленими частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання про необхідність накладення арешту на земельну ділянку підозрюваного, слідчим зазначається про те, що метою арешту є відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частини шостої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Однак, слідчим до клопотання не додано обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, при цьому з поданого клопотання не вбачається, що позовна заява про відшкодування ОСОБА_5 завданої шкоди у даному кримінальному провадженні взагалі подавалася..

Частиною другою статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З поданого клопотання слідує, що правовою підставою для накладення арешту на земельну ділянку підозрюваного є положення статті 170 КПК України, якою передбачено можливість накладення арешту на майно підозрюваного з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Однак, як зазначено вище, матеріали справи не містять доказів заявлення цивільного позову в межах даного провадження, а відтак клопотання не містить обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000143, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 239 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя