печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

представника власника майна: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту майно, вилученого за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, на праві власності належить - ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, щоОфісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що до Головного слідчого управління Національної поліції України надійшли матеріали окремо контрольно-пропускного пункту «Київ» державної прикордонної служби України та департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки служби безпеки України, що на території України діє група осіб, які діючи у змові, за грошову винагороду організували механізм незаконного переправлення осіб чоловічої статі через державний кордон України.

Встановлено, що група осіб діючи спільно у змові, за грошову винагороду в розмірі 14 тис. дол. США виготовляють та збувають документи, що надають право виїзду за кордон ухилянтам, які згідно чинного законодавства підлягають мобілізації.

В ході проведених заходів встановлено членів організованої злочинної групи, які разом з іншими особами підшукують осіб військовозобов`язаних громадян України, які мають намір без виконання та в обхід виконання вимог чинного законодавства, будь-яким способом отримати дозвіл на виїзд за межі України, однак не мають правових підстав для виїзду за кордон в умовах дії правового режиму «Воєнний стан». В подальшому використовуючи фіктивних фізичних осіб-підприємців, приймають вищевказаних осіб на посади водіїв та допускають до роботи на транспортних засобах, порушуючи при цьому вимоги ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України та п.п. 10, 11 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених Постановою КМУ від 02.12.2015 № 1001, оскільки останні не здійснюватимуть визначені їм обов`язки, а основною метою прийняття їх на вказану посаду є забезпечення внесення відомостей щодо них до системи «Шлях», з метою подальшого незаконного перетину такими особами державного кордону України.

Далі, авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (КЕП), отримують доступ до особистого кабінету ліцензіата, де подають заяви на внесення військовозобов`язаних осіб (клієнтів) до системи «Шлях» як водіїв від різних фіктивних ФОП та після схвалення поданих заяв - виготовляють пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України.

Надалі, після фіктивного працевлаштування на посаду водія та внесення відомостей до системи «Шлях», військовозобов`язані особи (клієнти), після проходження детального та ретельного інструктажу здійснюють перетин державного кордону України на одному з транспортних засобів ліцензіата через пункти пропуску в межах Чернівецької області. При цьому, отримують поради та вказівки щодо місця і часу перетину державного кордону та інструктаж щодо порядку дій під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску.

За надання вказаних послуг, отримують грошову винагороду.

Разом з тим, у ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення може бути причетний громадянин України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

10.07.2025 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено невідкладний обшук за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, на праві власності належить - ОСОБА_5 .

Під час обшуку виявлено та вилучено:

-мобільний телефон «iPhone 13 mini» imei: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 з сім карткою, абонентський номер НОМЕР_3 ;

-ноутбук Mac book Air S/N D3htmF2PD;

-готівкові кошти в сумі 19200 ( дев`ятнадцять тисяч двісті ) доларів США, номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 192 купюри, 6550 ( шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) Євро номіналом по 100 ( сто) євро в кількості 50 купюр та номіналом по 50 (п`ятдесят) євро в кількості 31 ( тридцять одна) штука.

-готівкові кошти в сумі 3000 (три) тисячі доларів США в кількості 30 купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: QK 19039149 B, LF 33371683 D, PA 03535258 B, LF 83009973 F, MB 41960975 E, PD 57474283 B, LI 67640616 A, LB 13060169 J, MB 95408672 K, LK 20298030 E, PC54976714 B, QL91473703 A, PA 17766620 A, PF 29352393 K, QB 53643864 A, ME 74982841 A, LB 47240266 F, LL 44860008 A, PA 23086051 B, PE 62879422 D, LH 54047557 C, PE 33870569 B, MB 70372996 N, LB 85893934 D, PB 19619637 A, LB 56491663 D, PA 72305548 B, QB 87522408 A, LB 43949305 H, LH 98747555 A.

10.07.2025 постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції зазначені вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024.

Вищевказані речі є важливим джерелом доказів вчиненого кримінального правопорушення, а тому постановою слідчого визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.

Власник майна та представник власника майна в судове засідання не з`явились. Адвокат ОСОБА_6 , що діє в нтересах ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення клопотання заперечує на обгрунтування своєї позиції надав письмові заперечення. Зазначає, що вилучені грошові кошти у ОСОБА_4 не мають жодного відношення до обставин кримінального правопорушення та є його особистими коштами у вигляді отриманих дивідендів від ТОВ «ЮГ - Трейдинг - Групп» та заробітної плати, отриманої від ТОВ «ЮГ- Трейдинг - Групп». ОСОБА_4 є одним із учасників ТОВ «ЮГ - Трейдинг - Групп» та має частку у статутному капіталі 51%. Починаючи з 25.06.2014 та по даний час ОСОБА_4 є директором ТОВ «ЮГ - Трейдинг - Групп». Відповідно до банківських виписок з 27.09.2024 по 27.06.2025 ОСОБА_4 виплачені дивіденди у розмірі 1685417,4 грн. Банківськими виписками з 02.09.2024 та 02.08.2024 підтверджується, що ОСОБА_4 виплачені дивіденди у розмірі 408183,6 грн. Банківськими виписками з 14.07.2022 по 01.07.2024 підтверджується, що ОСОБА_4 виплачені дивіденди у розмірі 4414677,3 грн. Відповідно до довідки від 10.07.2025 ОСОБА_4 за основним місцем роботи на посаді директора ТОВ «ЮГ - Трейдинг - Групп» виплачено заробітну плату разом із дивідендами за період з 01.07.2022 по 30.06.2025 у розмірі 7 142 149, 15 грн (сім мільйонів сто сорок дві тисячі сто сорок дев`ять гривень 15 копійок). Отже, зазначеними вище доказами підтверджується, що грошові кошти (19 200 дол. США та 6550 Євро), які вилучені у ОСОБА_4 є його особистими коштами, належать йому на законних підставах, та не мають жодного відношення до обставин кримінального провадження.

Відтак, адвокат ОСОБА_6 вважає що клопотання про арешт майна подане без належного обґрунтування необхідності арешту майна з посиланням на відповідні докази, що є підставою для відмови в його задоволенні.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення зазначеного кримінального правопорушення може бути причетний громадянин України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

10.07.2025 на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено невідкладний обшук за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, на праві власності належить - ОСОБА_5 .

Під час обшуку виявлено та вилучено:

-мобільний телефон «iPhone 13 mini» imei: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 з сім карткою, абонентський номер НОМЕР_3 ;

-ноутбук Mac book Air S/N D3htmF2PD;

-готівкові кошти в сумі 19200 ( дев`ятнадцять тисяч двісті ) доларів США, номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 192 купюри, 6550 ( шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) Євро номіналом по 100 ( сто) євро в кількості 50 купюр та номіналом по 50 (п`ятдесят) євро в кількості 31 ( тридцять одна) штука.

-готівкові кошти в сумі 3000 (три) тисячі доларів США в кількості 30 купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: QK 19039149 B, LF 33371683 D, PA 03535258 B, LF 83009973 F, MB 41960975 E, PD 57474283 B, LI 67640616 A, LB 13060169 J, MB 95408672 K, LK 20298030 E, PC54976714 B, QL91473703 A, PA 17766620 A, PF 29352393 K, QB 53643864 A, ME 74982841 A, LB 47240266 F, LL 44860008 A, PA 23086051 B, PE 62879422 D, LH 54047557 C, PE 33870569 B, MB 70372996 N, LB 85893934 D, PB 19619637 A, LB 56491663 D, PA 72305548 B, QB 87522408 A, LB 43949305 H, LH 98747555 A.

10.07.2025 постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції зазначені вилучені речі визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024.

Як визначено у ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи, що речі та документи, вилучені під час обшуку, на які просить накласти арешт прокурор, зокрема мобільний телефон «iPhone 13 mini» imei: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 з сім карткою, абонентський номер НОМЕР_3 , ноутбук Mac book Air S/N D3htmF2PD, відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції визнано речовим доказами у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024, та зважаючи на те, що незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на вилучене майно.

Що стосується готівкових коштів в сумі 3000 (три) тисячі доларів США в кількості 30 купюр номіналом по 100 (сто) доларів США з наступними номерами: QK 19039149 B, LF 33371683 D, PA 03535258 B, LF 83009973 F, MB 41960975 E, PD 57474283 B, LI 67640616 A, LB 13060169 J, MB 95408672 K, LK 20298030 E, PC54976714 B, QL91473703 A, PA 17766620 A, PF 29352393 K, QB 53643864 A, ME 74982841 A, LB 47240266 F, LL 44860008 A, PA 23086051 B, PE 62879422 D, LH 54047557 C, PE 33870569 B, MB 70372996 N, LB 85893934 D, PB 19619637 A, LB 56491663 D, PA 72305548 B, QB 87522408 A, LB 43949305 H, LH 98747555 A., вилучених під час проведення обшуку, на які просить накласти арешт прокурор, відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції визнано речовим доказами у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024, та зважаючи на те, що вказані грошові кошти є предметом неправомірної вигоди, беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на вилучене майно.

За таких обставин, клопотання прокурора про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню в цій частині.

Що стосується накладення арешту на вилучені в ході проведення обшуку готівкові кошти в сумі 19200 ( дев`ятнадцять тисяч двісті ) доларів США, номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 192 купюри, 6550 ( шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) Євро номіналом по 100 ( сто) євро в кількості 50 купюр та номіналом по 50 (п`ятдесят) євро в кількості 31 ( тридцять одна) штука, слід зазначити наступне.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, на правову підставу для звернення з клопотанням прокурор посилається на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, згідно якого арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вилучене під час обшуку майно є предметом, доказом злочину, набуте злочинним шляхом або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання не вбачається, на противагу чому, власником майна надано докуменнти на підтвердження походження грошових коштів, що були отримані у вигляді дивідендів від ТОВ "ЮГ-ТРЕЙДИНГ-ГРУП" та заробітної плати, отриманої від ТОВ "ЮГ-ТРЕЙДИНГ-ГРУП".

Прокурор не навів у клопотанні та не надав жодного належного і допустимого доказу, що вилучене під час обшуку майно дійсно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, яке здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Крім того, відповідно до п.п. 5, 7, 9, 11 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України та Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 року за № 51/401/649/471/23/125, факт вилучення речових доказів, документів, цінностей та іншого майна (у тому числі предметів і документів, вилучених з обігу) відображається у протоколі слідчої дії. У протоколі перераховуються всі предмети, які вилучаються, та щодо кожного такого предмета повинні бути вказані точне найменування, кількість, міра, вага, серія і номер, інші відмінні індивідуалізуючі ознаки, а також місце, де відповідний об`єкт був виявлений. Усі вилучені предмети, цінності і документи пред`являються понятим та іншим учасникам слідчої дії. У необхідних випадках зазначені об`єкти упаковуються для уникнення їх пошкодження, неконтрольованого доступу до них та забезпечення зберігання слідів (мікрослідів), які є на них, з доданням бірок, посвідчених відповідними написами і підписами особи, у якої вилучено речі, понятих, слідчого, працівника органу дізнання, прокурора, працівника апарату суду, які скріплюються печаткою відповідного органу, про що зазначається в протоколі.

В порушення вищевказаних вимог, виявлені та вилучені під час обшуку грошові кошти жодним чином не ідентифіковані, у протоколі обшуку та, відповідно, у клопотанні про арешт майна відсутні будь-які відомості про їх серійні номери. Додаток до протоколу містить опис вилучених коштів без їх ідентифікації.

Відтак, прокурором також не виконано вимоги п. 2 ч. 3 ст. 171 КПК України, оскільки зазначено перелік і види майна, що належить арештувати.

Статтею 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Вказане свідчить, що всупереч доводам прокурора, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна і при вказаних обставинах явно порушуватиметься справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як визначено у ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на готівкові кошти в сумі 19200 ( дев`ятнадцять тисяч двісті ) доларів США, номіналом по 100 (сто) доларів США в кількості 192 купюри, 6550 ( шість тисяч п`ятсот п`ятдесят) Євро номіналом по 100 ( сто) євро в кількості 50 купюр та номіналом по 50 (п`ятдесят) євро в кількості 31 ( тридцять одна) штука необхідно відмовити, оскільки не встановлено яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає майно. З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном, на яке накладається арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 10.07.2025 АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна №000, на праві власності належить - ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «iPhone 13 mini» imei: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 з абонентським номером НОМЕР_3 , ноутбук Mac book Air S/N D3htmF2PD, готівкові кошти в сумі 3000 (три) тисячі доларів США в кількості 30 купюр номіналом по 100 (сто) доларів СШАз наступними номерами: QK 19039149 B, LF 33371683 D, PA 03535258 B, LF 83009973 F, MB 41960975 E, PD 57474283 B, LI 67640616 A, LB 13060169 J, MB 95408672 K, LK 20298030 E, PC54976714 B, QL91473703 A, PA 17766620 A, PF 29352393 K, QB 53643864 A, ME 74982841 A, LB 47240266 F, LL 44860008 A, PA 23086051 B, PE 62879422 D, LH 54047557 C, PE 33870569 B, MB 70372996 N, LB 85893934 D, PB 19619637 A, LB 56491663 D, PA 72305548 B, QB 87522408 A, LB 43949305 H, LH 98747555 A.

Роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому, їх захисникам, законним представникам, іншим власникам або володільцям майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, що за їх клопотанням арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим/прокурорм у кримінальному провадженні № 0001817 від 03.09.2024 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1