1Справа № 335/8502/25 1-кс/335/3017/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.05.2025 року по справі № 314/2085/25 в частині заборони користування автомобілем марки ЗИЛ 5301 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні заявника, посилаючись на те, що у вказаному кримінальному провадженні потреба у подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала, відносно зазначеного автомобіля проведено всі необхідні слідчі дії. Крім того, автомобіль зберігається на відкритому майданчику, що може призвести до його псування, тоді як заявник бере на себе обов`язок його належного зберігання та надання доступу до нього за потреби слідчому, прокурору, суду.

Представник заявника у судовому засіданні клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на підстави, викладені у клопотанні, та ту обставину, що заявник не має статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у судовому засіданні проти клопотання про скасування арешту не заперечував, підтвердив, що відносно транспортного засобу всі необхідні слідчі дії проведені.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.05.2025 року по справі № 314/2085/25 1-кс/314/577/2025 за клопотанням слідчого СВ ВП №2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області у кримінальному провадженні №0000311 від 08.05.2025 було накладено арешт, зокрема, на автомобіль марки ЗИЛ 5301 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з позбавленням права користування та відчуження вказаного майна, з метою збереження речових доказів.

На час розгляду даного клопотання досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СУ ГУНП в Запорізькій області.

Поданими слідчому судді матеріалами, які досліджено в ході розгляду клопотання, підтверджено, що автомобіль марки ЗИЛ 5301 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває у користуванні заявника ОСОБА_5 .

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, метою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яким є арешт майна, досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

З поданих слідчому судді матеріалів та прокурором у судовому засіданні підтверджено, що відносно зазначеного у клопотанні автомобіля органом досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі дії, а підстав вважати, що зазначене майно потребує подальшого дослідження та проведення відносно нього слідчих дій не встановлено.

Крім того, за змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України , підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

В свою чергу, за положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищезазначене, тимчасовий характер заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешту майна, а також ту обставину, що органом досудового розслідування в ході розгляду даного клопотання не підтверджено, що в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що обставини враховані слідчим суддею при накладені арешту на майно заявника, перестали існувати і в подальшому у застосуванні цього заходу в частині позбавленням права користування вказаним майном відпала потреба.

Виходячи з мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якою є досягнення дієвості цього провадження, відповідно до положення ст. 131 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість поданого клопотання про часткове скасування арешту зазначеного у клопотанні автомобіля в частині заборони користування ним, у зв`язку з чим вважає за необхідне його задовольнити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 174, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_5 в особі представника адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 12.05.2025 року по справі № 314/2085/25, в частині заборони користування автомобілем марки ЗИЛ 5301 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1