УХВАЛА

27 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 645/1899/23

провадження № 51-2615 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19 січня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року щодо нього,

встановив:

Засуджений звернувся із касаційною скаргою на вказані судові рішення та клопотанням, у якому порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження. В обґрунтування вказує, що у період часу з вересня по листопад

2024 року знаходився на лікуванні у зв`язку з загостренням хронічних захворювань, про що у медичній установі є відповідна документація, яку просить витребувати, а томуне встигу визначений законом строк оскаржити судові рішення в касаційному порядку. Стверджує, що не отримував повного тексту ухвали Харківського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року. Для встановлення поважної причини пропускустроку його захисник зверталась з адвокатським запитом до ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» Харківської міської медичної частини № 27 про надання інформації щодо стану здоров`я ОСОБА_4 , але від вказаної установи отримала відповідь, що остання не уповноважена на отримання інформації з обмеженим доступом. Указані причини пропуску строку на оскарження судових рішень засуджений вважає поважними та такими, що дають підстави для його поновлення.

Дослідивши доводи клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у поновленні строку на касаційне оскарження необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Зі змісту наведеної норми слідує, що початок перебігу строку на касаційне оскарження для всіх учасників кримінального провадження, окрім засудженого, який тримається під вартою, законодавець пов`язує лише із однією подією - днем проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

За приписами ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як слідує із матеріалів касаційного провадження, ОСОБА_4 на час постановлення ухвали апеляційного суду тримався під вартою, копію оскаржуваної ухвали отримав 12 вересня 2024 року, що підтверджується інформацією наданою ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» у відповідь на запит Суду. Таким чином, останнім днем строку на касаційне оскарження було 13 грудня 2024 року (п`ятниця).

Однак, з касаційною скаргою засуджений звернувся лише 25 липня 2025 року, (згідно супровідного листа ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та поштового штампу на конверті), тобто поза межами строку касаційного оскарження, при цьому просить поновити йому пропущений строк.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Разом з тим, Верховний Суд не може визнати поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження посилання засудженого на обставини його лікування у період з вересня по листопад 2024 року, оскільки він не зазначає конкретних даних про його захворювання (що може слугувати підтвердженням фізичної не здатності підготувати скаргу), при цьому, навіть, якщо припустити, що ОСОБА_4 дійсно хворів у даний період часу, то у клопотанні не наведено

будь-яких об`єктивних обставин, які завадили йому в межах залишку строку на касаційне оскарження реалізувати своє право, а також не вказано про вжиття розумних заходів для реалізації свого права якнайшвидше після закінчення даного строку, з урахуванням, що скарга подана лише 25 липня 2025 року.

Інших причин, які завадили засудженому протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від

19 січня 2024 року та ухвали Харківського апеляційного суду від

05 вересня 2024 року щодо нього, а касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3