Справа № 751/4316/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/261/25
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 368, ч. 3ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, військовослужбовцю, начальнику штабу - заступнику командира 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , одруженому, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше не судимому, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор» до 16 липня 2025 року, з визначенням застави в розмірі чотириста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 211 200 гривень.

Задовольняючи клопотання в частині обрання запобіжного заходу слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України,що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, як альтернативний вид запобіжного заходу, слідчим суддею було визначено заставу в розмірі, який гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного, у разі її внесення.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати. За результатами апеляційного перегляду постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

Аргументує тим, що при вирішення питання про можливість застосування до підозрюваного запропонованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, слідчим суддею не були перевірені докази на підтвердження обґрунтованості оголошеної ОСОБА_8 підозри, а також наявність та обґрунтованість заявлених ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки.

Вказує на те, що для обґрунтованості підозри за ч. 1, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто для належної кваліфікації дій за даною статтею КК, необхідне підтвердження наявності у ОСОБА_8 можливості, як у службової особи, вчиняти чи не вчиняти відповідні дії з використанням такого службового становища. Однак, органом досудового розслідування не надано жодного належного доказу того, що ОСОБА_8 мав можливість призначення на постійні посади у військовій частині НОМЕР_1 військовослужбовців чи мав можливість впливати якимось чином на таке призначення. За відсутності таких доказів, захисник переконаний у тому, що пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою.

Крім того, для кваліфікації за ст. 332 КК України орган досудового розслідування повинен був встановити чи перетнули ОСОБА_9 та ОСОБА_10 державний кордон України незаконно. У випадку ж не перетину державного кордону України цими особами, абсурдною, на думку захисника, є підозра у сприянні такого не перетину державного кордону України. Отже, оголошена ОСОБА_8 підозра за ч. 3 ст. 332 КК України також є необґрунтованою.

Встановивши під час розгляду клопотання, що підозра є необґрунтованою, слідчий суддя повинен відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі, що передбачено ст. 194 КПК України, як і обов`язок слідчого судді встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Більш того, на думку сторони захисту, прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так ОСОБА_8 є законослухняним громадянином, особою, що не має судимості, є кавалером орденів, має медалі за захист України, місце проживання на території Чернігівської області, місце служби, протягом багатьох років проживає у шлюбі, в якому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.

Через воєнний стан на території України діють блокпости, на яких чергують, як військові, так і працівники поліції, які по силенно перевіряють документи у віх осіб. Крім того, у всіх містах діє комендантська година, що унеможливлює вільне переміщення підозрюваного територією України, та як наслідок, можливість втечі ОСОБА_8 від слідства та суду. У зв`язку з мобілізацією межі території України не можуть покидати чоловіки віком від 18 до 60 років, оскільки про це дбають військові і прикордонники.

Таким чином, наведені прокурором обставини ніяким чином не підтверджують ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_8 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, постійно проживає на території України, має міцні соціальні зв`язки в місці проживання, на його утриманні перебувають дружина та неповнолітні діти, він має місце служби, літніх батьків, не мав та не має на меті залишати місце свого проживання та виїхати за кордон.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не те, що не доводиться, а взагалі він навіть не припускає того, що ОСОБА_8 може якимось чином на нього вплинути.

Неможливим вважає і твердження проте, що ОСОБА_8 може якимось чином вплинути на свідків, адже це матиме для нього негативні наслідки, і як вже зазначав адвокат, ОСОБА_8 є законослухняним та раніше не судимим громадянином.

Ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення є виключно припущенням прокурора та не підтверджується жодним доказом у справі.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, вказав на відсутність доказів обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_8 підозри та заявлених у клопотанні ризиків у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу або ж розглянути можливість про визначення більш м`якого виду з передбачених законодавцем запобіжних заходів, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 та обставини їх вчинення, особу підозрюваного та наявність обґрунтованих ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження, слідчими відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Чернігівській області, за процесуального керівництва Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 09.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч 3 ст. 332, ч. 3 ст. 369 КК України.

14 травня 2025 року ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ч. 1 ст. 208 КПК України.

У цей же день, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Вирішення питань щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йму кримінальних правопорушень, а також усіх обставин та елементів, правильності кваліфікації дій підозрюваного, тощо не віднесене до компетенції слідчого судді на етапі вирішення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу. Право сторони захисту на оскарження законності оголошення підозри, її обґрунтованості, вмотивованості врученого повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, дотримання чи порушення порядку його вручення, тощо законодавцем закріплено в пункті 16 ч. 3 ст. 42 та пункті 10 частини 1 статті 303 КК України.

У даному конкретному провадженні слідчим суддею докази оцінюються лише з огляду на те, що вони підтверджують ймовірність того, що підозрюваним можливо вчинені кримінальні правопорушення. Встановлення фактичних обставин для підтвердження цих доказів є наступним етапом досудового розслідування та судового розгляду.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, два з яких є корупційними кримінальними правопорушеннями, а одне кримінальне правопорушення посягає на цілісність та недоторканість кордонів України та її суверенітет, отже, обґрунтованим є ризик того, що відчуваючи страх та невідворотність можливого покарання, підозрюваний може змінити місце проживання з метою ухилення від органу досудового слідства, залишити межі країни як через офіційні пропуску через державний кордон України, так і поза його межами адже як діючий військовослужбовець достеменно обізнаний про шляхи перетину кордону, розташування та скупчення військовослужбовців та поліції в межах Чернігівської області.

Крім того, перебуваючи на волі підозрюваний, маючи авторитет серед підлеглих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , матиме можливість безперешкодно або через інших військовослужбовців впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови ними від показань.

Вплинути на свідків підозрюваний може й використовуючи своє службове становище, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, підпорядкованих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , у тому числі шляхом надання вказівок, переконання, залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та/або заходів адміністративного, дисциплінарного впливу.

На думку колегії суддів, з огляду на те, що підозрюваний, будучи військовослужбовцем, займаючи відповідальне службове становище, підозрюється у сприянні іншим військовослужбовцям в ухиленні від проходження належного навчання, у перетині кордону, усвідомлюючи, що діє в умовах воєнного стану, розумів наслідки своїх дій, а тому рішення про його звільнення з-під варти буде передчасним, а будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не зможе запобігти встановленим та доведеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наведені стороною захисту обставини про наявність постійного місця проживання, наявності в нього родини, дружини та дітей, бойового досвіду та нагород, не є тими обставинами, які гарантуватимуть дотримання ОСОБА_8 належної процесуальної поведінки та виконання всіх покладених на нього обов`язків.

Саме проходження військової служби, розуміння настання негативних наслідків для Держави та її громадян в разі окупації ворожими військами та усвідомлення нестачі військовослужбовців, мало б спонукати підозрюваного не сприяти військовослужбовцям в ухиленні від військової служби, а навпаки створювати всі умови для того, щоб мобілізовані усвідомили важливість свого громадянського обов`язку по захисту країни, сприяти укріпленню їх бойового духу, підтримувати у разі виникнення непорозумінь. Натомість, ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, вчинених ним з корисливою метою.

Твердження захисника про те, що слідчим та прокурором не надано доказів на підтвердження заявлених ризиків, не приймаються до уваги, оскільки їх наявність обґрунтована тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , обставинами їх вчинення, роллю підозрюваного у їх вчиненні, тих благ та можливостей, які він отримав для себе в результаті вчинення кримінально карних дій.

Усі наведені стороною захисту обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_8 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції та під час апеляційного перегляду не було встановлено достатніх підстав вважати, що інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, буде здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , при тому, що слідчим суддею визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, внісши яку підозрюваний буде звільнений з-під варти.

Колегія суддів не надає оцінку доводам захисника щодо недоведеності тих ризиків, які не були заявлені стороною обвинувачення та не встановлені судом, оскільки вважає їх недоречними.

Як слідчим у поданні, так і слідчим суддею в ухвалі, правильно названі та враховані наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також вірно оцінені в сукупності всі обставини, на підставі яких був обраний запобіжний захід, що узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини.

Підстав для сумнівів у правильності прийнятого рішення, колегія суддів не вбачає, не наведено таких підстав і захисником, тому ухвала слідчого судді зміні або скасуванню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13