Справа № 724/2013/23
Провадження № 1-кп/724/11/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора Дністровської окружної прокуратури: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Климець Сколівського району Львівської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, одруженого, маючого шістьох неповнолітніх дітей, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 14 квітня 2005 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 29 травня 2009 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 296, ст. 69 КК України до штрафу в розмірі 1000 гривень;
- 20 травня 2016 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 23 березня 2018 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ст.125 ч.2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн; 15 червня 2018 року Апеляційним судом Чернівецької області постановлено новий вирок та засуджено до покарання у виді 3 роки позбавлення волі та зі сплатою штрафу в розмірі 1700 гривень;
- 20 листопада 2018 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.296, ч.4 ст.70 , ч.1 ст.72 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, ч.2 ст.72 КК України вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 15.06.2018 року в частині покарання у виді штрафу виконувати самостійно. На підставі ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 13.11.2019 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням на 2 роки 1 місяць 2 дні обмеження волі. На підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 26.11.2020 року звільнений 04.12.2020 року умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 14 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст. 135 КК України,
Проїжджаючи біля будинку № 115/2 по вул. Кліща, ОСОБА_5 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, відволікшись від керування вказаним транспортним засобом, при цьому не переконався, що його дії будуть безпечними і не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок руху автомобіля ліворуч та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , що рухалась у попутному напрямку по лівому краю проїжджої частини дороги, внаслідок чого останній було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритого 3-х кісточкового перелому лівої гомілки зі зміщенням, яке відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що призвело до тривалого розладу здоров`я.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_5 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі- Правил), що безпосередньо перебуває у причинному зв`язку з наслідками, які настали, а також п. 1.5, 1.7, 2.1 (а), 2.3 (б, д), 2.9 (а) вищевказаних правил, які лише сприяли вказаному порушенню та, які вимагають від водія:
п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п.1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності;
п.2.1.Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п.2.9 Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
п.2.10 Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів:
а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; ОСОБА_5 із автомобіля не вийшов, до потерпілої не підійшов, при цьому не переконався, чи потребує вона медичної допомоги, карету швидкої медичної допомоги не викликав, як і не звернувся за допомогою до очевидців дорожньо-транспортної пригоди, а також не вжив дій для транспортування ОСОБА_6 до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, тобто не виконав свого законного обов`язку, як водія транспортного засобу після виниклої дорожньо-транспортної пригоди, а навпаки, переслідуючи мету уникнення відповідальності за її скоєння та свідомого залишення потерпілої в небезпеці, з місця дорожньо-транспортної пригоди зник, чим завідомо залишив без допомоги ОСОБА_6 , яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження внаслідок старості та іншого безпорадного стану, хоча зобов`язаний був про неї піклуватися, оскільки особисто поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.286-1 КК України визнав частково, зазначивши, що визнає факт вчинення ним ДТП, внаслідок якої було спричинено потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, проте керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння заперечує; за ч.1 ст.135 КК України визнавав вину, проте під час допиту зазначив, що не бачив нікого на дорозі та не відчував, що когось збив автомобілем.
Зокрема зазначив, що він разом з сім`єю проживає в АДРЕСА_2 , 17.02.2023 року він прийшов з роботи додому разом з ОСОБА_7 . Вдома були дружина, діти та ОСОБА_8 , який чекав його з роботи, щоб взяти інструмент. Оскільки йому потрібно було поїхати у справах, а машина не заводилася він попросив допомогти штовхнути її, в цьому йому допоміг ОСОБА_7 та діти. Коли виштовхали автомобіль з двору на дорогу, його автомобіль завівся і він на швидкості поїхав. Перед початком руху на дорозі нікого не бачив. В той день трохи була мряка і погано було видно. Чи йшли по дорозі дві жінки, сказати не може, але не заперечує цей факт. В той момент він відволікся на свій автомобіль і людей попереду не бачив. Що збив людину, не відчув, добавив газу і поїхав далі. Також не бачив, що ОСОБА_6 лежить на дорозі і не пам`ятає, чи зупинявся після наїзду на потерпілу та чи відкривав двері автомобіля. В подальшому його зупинили працівники поліції та повідомили, що він вчинив ДТП. Поліцейські запропонували здати йому зразки крові для з`ясування чи перебуває він у стані сп`яніння, на що він погодився, проте в присутності захисника, однак в наданні захисника йому було відмовлено. Тоді його відвезли в ІТТ, де він переночував та на наступний день здав зразки крові для перевірки на стан алкогольного сп`яніння. Вказав, що в день вчинення дорожньо транспортної пригоди він алкогольні напої не вживав. Так, ОСОБА_7 в той вечір приніс пляшку горілки, пропонував йому її випити разом, але він відмовився. ОСОБА_9 самостійно вжив алкоголь. Посвідчення водія не отримував. Автомобіль ВАЗ придбав для перевезення робочих інструментів. При призначенні покарання просив суд врахувати, що він у скоєному розкаюється, потерпілій повністю відшкодував завдану шкоду, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей та дружину, яка є особою з інвалідністю, він є єдиним годувальником сім`ї, тому просив призначити покарання без ізоляції від суспільства.
Вина ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.1 ст.286-1 та ч.1 ст.135 КК України, підтверджується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених в судовому засіданні.
Показами потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні надала наступні покази, що 17.02.2023 року приблизно о 17:00 год вона поверталася з церкви додому. Йшла разом з ОСОБА_10 . Рухаючись по лівій частині дороги на вулиці Кліща в м.Хотин вона відчула удар по тілу від якого впала на землю та на деякий час втратила свідомість. Коли впала на землю, то бачила, що транспортний засіб проїхав трохи далі десь метрів п`ять. Автомобіль був світлого кольору. Чи виходив хтось з автомобіля вона не бачила. Допомогу їй надавали люди, які були там присутні, але чи був серед них ОСОБА_5 , їй не відомо. В подальшому приїхала швидка медична допомога та відвезла її до лікарні, де їй було зроблено ренген та виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритих переломів на лівій нозі та тріщини п`яти. Після ДТП обвинувачений приходив до неї в лікарню та цікавився її станом здоров`я та яку необхідно надати допомогу. Наразі будь-яких претензій до обвинуваченого немає, останній відшкодував повністю завдану їй шкоду, просила призначити ОСОБА_5 покарання без позбавлення волі, оскільки той є багатодітним батьком та має на утриманні неповнолітніх дітей.
Показами свідка ОСОБА_7 , який в суді показав, що в лютому 2023 року, коли відбулася ДТП, він з ОСОБА_5 , після роботи, прийшли до останнього додому. З собою мав пляшку горілки, яку вони вжили разом з ОСОБА_5 за місцем проживання останнього. В подальшому ОСОБА_5 вирішив завести свій автомобіль та попросив його допомогти. З якою метою ОСОБА_5 сів за кермо, йому невідомо. Він та діти обвинуваченого виштовхали транспортний засіб з подвір`я, завели та автомобіль почав рухатися по вулиці Кліща. Потерпіла йшла по лівій стороні дороги. Далі побачив, як автомобіль ОСОБА_5 вдарив жінку і вона впала на землю, але при цьому ОСОБА_5 не зупинився одразу, а проїхав десь метрів 6-7 і вже тоді зупинився, відкрив дверцята транспортного засобу, подивився, закрив їх та втік з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Показами свідка ОСОБА_10 , яка в суді показала, що у 2023 році, точну дату не пам`ятає, вона разом з ОСОБА_6 , після вечірньої служби в церкві, йшла додому. Йшли пішки по узбіччю дороги до місця ДТП. В цей момент під`їхав автомобіль білого кольору, за кермом якого був ОСОБА_5 та збив ОСОБА_6 , яка впала на землю. Автомобіль проїхав трохи вперед та зупинився. Вона підійшла до автомобіля, відкрила дверцята та сказала водію, щоб той вийшов і подивився, що накоїв. Проте, ОСОБА_5 закрив двері автомобіля та поїхав далі. Одразу зібралися люди, викликали швидку медичну допомогу, яка приїхала та забрала ОСОБА_6 в лікарню. ОСОБА_5 був сам в автомобілі, напевне у стані алкогольного сп`яніння, бо нічого не говорив, лише подивився та втік з місця ДТП.
Показами свідка ОСОБА_11 , яка в суді показала, що в день, коли сталася ДТП, вона йшла з донькою додому. Попереду за 30-40 м по вул.Кліща йшли дві жінки. Вона бачила, як автомобіль ОСОБА_5 виштовхували діти та чоловік з двору на дорогу, за кермом був ОСОБА_5 . Потім обвинувачений поїхав не прямо, а попри край дороги та в`їхав в одну із жінок, які йшли попереду попри дорогу. ОСОБА_5 зупинив автомобіль та вона почула, як друга жінка запитала у водія «Що ти наробив?», проте останній поїхав далі. Тоді вона підійшла до потерпілої, яка лежала на землі та стогнала та запитала у іншої жінки, чому водій поїхав, на що та повідомила, що водій був у стані алкогольного сп`яніння. Потім для потерпілої викликали карету швидкої допомоги. Бачила також як від удару в автомобілі відірвалось дзеркало на передніх дверцятах з лівого боку.
Протоколом прийняття заяви потерпілої ОСОБА_6 від 10.08.2023 року, в якій остання зазначила, що 17.02.2023 року приблизно о 16:55 год. водій ОСОБА_5 після скоєння дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце в м. Хотин по вул. Кліща, Дністровського району Чернівецької області, та скоївши на неї наїзд, завдавши їй тілесних ушкоджень, з місця пригоди втік, завідомо залишивши її без допомоги (а.п. 66 том 2).
Протоколом огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 17.02.2023, план-схеми та фототаблиці до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку дороги по вул. Кліща, 115, м. Хотин Дністровського району Чернівецької області, де сталася дорожньо-транспортна пригода, зокрема, відображено місце ДТП, вид та стан дорожнього покриття, його ширина, наявність розмітки та дорожніх знаків, погодні умови, при яких проводився огляд; ознаки напрямку руху транспортного засобу (а.п.151-159 том 1).
Згідно протоколу затримання від 17.02.2023, ОСОБА_5 було затримано 17.02.2023 о 20:15 год в порядку ст.208 КПК України (а.с.173-176 том 1).
Згідно листка огляду лікаря-терапевта КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня» Хотинської міської ради ОСОБА_15 №26 від 17.02.2023, вбачається, що ОСОБА_5 17.02.2023 у супроводі працівників поліції, було доставлено до приймального відділення КНП «Хотинська БЛ» для проведення огляду на стан сп`яніння, про що вчинено запис у Журналі реєстрації амбулаторних пацієнтів за № 674. ОСОБА_5 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння. Лікарем-терапевтом було проведено медичний огляд ОСОБА_5 та встановлено діагноз: клінічний стан алкогольного сп`яніння (а.п.177 том 1, а.п.93-96 том 2).
Із показів свідка ОСОБА_15 , наданих в суді, встановлено, що вона працює лікарем в Хотинській багатопрофільній лікарні. В лютому 2023 року, точної дати не пам`ятає, ОСОБА_5 , в супроводі працівників поліції, був доставлений до лікарні для проходження медичного огляду на стан сп`яніння, проте обвинувачений відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора «Драгер», тому була складена медична довідка про відмову від проходження такого огляду. Тоді нею, як лікарем, було проведено клінічний огляд ОСОБА_5 згідно Інструкції МОЗ від 2015 року та заповнено бланк медичного огляду на виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння. Про проведенні огляду зверталася увага на зовнішній вигляд, мову, ходу, на зіниці очей, реакцію на світло, чи був пацієнт орієнтований у просторі, часі і власній особистості, а також на наявний запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_5 давав себе оглянути, перевірялася його реакція на світло, оглядалися зіниці очей, вимірявся тиск, пульс. За наслідками огляду у ОСОБА_5 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: зіниці очей були звужені та млява реакція на світло, тремтіння повік та пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота, реакція на ситуацію була неадекватною (балакучий, посміхався). Так як ОСОБА_5 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора, тому було складено висновок, у якому було зазначено діагноз, що клінічно перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 11.07.2023 року та відеозапису даної слідчої дії, який переглянуто в судовому засіданні, згідно якого слідчий експеримент проводився на ділянці дороги, що по вул. Кліща, в м. Хотин Дністровського району Чернівецької області, під час проведення якого свідок ОСОБА_7 розповів та показав за яких обставин, відбувалися події 17.02.2023 року. Зокрема, показав напрямок руху автомобіля ВАЗ, за кермом якого був ОСОБА_5 , та розташування автомобіля на проїздній частині дороги. Свідок повідомив та показав, що пішохід рухався по лівому краю проїздної частини дороги в напрямку вул. Лисенка в темпі повільної ходи, на відстані 0,4 м від краю лівого узбіччя. Свідок також зазначив, що повернувшись на крики дітей, побачив потерпілу, яка лежала обабіч дороги, а автомобіль ВАЗ, проїхавши ще певну відстань зупинився, а потім продовжив рух та залишив місце ДТП. Під час слідчого експерименту заміри проводились механічною рулеткою дорожнім вимірювачем та використовувася транспортний засіб марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_2 (а.п.198-202 том 1).
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка (водія) ОСОБА_5 від 11.07.2023, проведенного за участю захисника ОСОБА_16 , та відеозапису даної слідчої дії, яку переглягуто в судовому засіданні, згідно якого ОСОБА_5 вказав, що під час керування транспортним засобом ВАЗ по вул.Кліща він не бачив моменту наїзду на пішохода ОСОБА_6 , пояснивши, що відволікся від керування, так як вимикав «підсос» та в той момент натиснув на педаль «газу» до упора. На запитання слідчого чи вживав він перед ДТП алкогольні напої, зазначив, що вживав безалкогольне вино (а.п.188-192 том 1).
Постановами про визнання речовими доказами від 15.06.2023 та від 16.06.2023 року, згідно яких визнано речовим доказами: DVD R диск з відеозаписом «Video 2023-06-08 at14.02.28» та DVD R диск з відеозаписом «Video 2023-06-08 at 14.02.32», «Video 2023-06-08 at 14.02.33», знятими з камер зовнішнього відео нагляду, які встановлені на приміщенні приватного будинку, що за адресою: вул. Кліща, 116, та вул.Кліща, 115/2 м.Хотин, Дністровського району Чернівецької області (а.п.212-213, 223-224 том 1).

Протоколами огляду від 15.06.2023 та від 19.06.2023, відповідно до яких слідчим було оглянуто інформацію із камер відеоспостереження, яка наявна на DVD R дисках, а саме обставини при яких 17.02.2023 була вчинена дорожньо-транспортна пригода за участю пішохода ОСОБА_6 та транспортного засобу ВАЗ 21011 світлого кольору. При проведенні огляду слідчим обиралися кадри розташування пішоходів та транспортного засобу на відповідній ділянці проїзної частини дороги (а.п.214-221, 225-237 том 1).

Переглянутими в судовому засіданні відеозаписів з оптичних дисків:DVD R диск з відеозаписом «Video 2023-06-08 at14.02.28» та DVD R диск з відеозаписом «Video 2023-06-08 at 14.02.32», «Video 2023-06-08 at 14.02.33», з яких вбачається, що запис відео здійснено у світлу пору доби, хмарно, опади відсутні, проїзна частина дороги у забрудненому стані. По вулиці Кліща, зі сторони вул. Шевченка рухаються дві жінки в одязі темного кольору зліва свідок ОСОБА_10 , справа потерпіла ОСОБА_6 , позаду них рухається свідок ОСОБА_11 з малолітньою дитиною. В подальшому на відео проглядається автомобіль білого кольору марки «ВАЗ -21011», який рухається із двору будинку №111/1, в напрямку дороги вул. Кліща. Автомобіль штовхають кілька осіб, при цьому він здійснює виїзд з прилеглої дороги на вул. Кліща вліво, де вже рухаються пішоходи. В подальшому, коли автомобіль «ВАЗ -21011» вже здійснив виїзд на вул. Кліща в напрямку вул. Лисенка його перестають штовхати, а свідок ОСОБА_10 вже рухається узбіччям, а потерпіла ОСОБА_6 лівим краєм проїзної частини дороги. Водій автомобіля «ВАЗ- 21011», наближаючись до потерпілої, раптово маневрує, різко змінюючи напрямок руху вліво та допускає наїзд на неї. Після наїзду водій автомобіля повернув вправо (назад на лінію, якою рухався до маневрування та наїзду на пішохода) та проїхавши невелику відстань, зупиняється (а.п.213, 224 том 1).

Висновком судово-медичного експерта №341 мд від 28.06.2023 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП «Хотинська БЛ» з 17.02.2023 по 03.04.2023 року з діагнозом: закритий 3-х кісточковий перелом лівої гомілки зі зміщенням. Згідно наданих медичних документів у потерпілої виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий 3-х кісточковий перелом лівої гомілки зі зміщенням. Дані ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо при дорожньо-транспортної пригоди, по строку та обставинам можуть відповідати 17.02.2023 року і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я (а.п.194-195 том 1).

Висновком експерта №298 від 27.02.2023, згідно якого при суддово-токсикологічній експертизі крові ОСОБА_6 , етиловий спирт не виявлений (а.п.197 том 1).

Висновком експерта №СЕ-19/126-23/1932 ІТ від 09.03.2023 року судової автотехнічної експертизи, згідно якого було досліджено ходову частину, гальмівну систему, рульове управління автомобіля марки «ВАЗ» моделі «21011», д.н.з. НОМЕР_1 . В ході дослідження встановлено, що робоча гальмівна система автомобіля ВАЗ 21011, д.н.з. НОМЕР_1 на момент огляду перебуває у стані часткової відмови. Рульове керування та ходова частина даного транспортного засобу на момент огляду перебуває у працездатному стані (а.п.54-59 том 2).

Висновком експерта СЕ-19/126-23/5962 ІТ від 24.07.2023 року, згідно якого в дорожньо транспортній обстановці, яка сталася 17.02.2023, в діях водія автомобіля ВАЗ-21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимог п. 10.1. ПДР, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо транспортної пригоди (а.п.61-65 том 2).

Протоколами огляду від 02.08.2023 та дисками із звуковими записами «.276079», «.276089», «.276109», «.276120» розмов ОСОБА_5 з оператором спецлінії «102», згідно яких встановлено, що ОСОБА_5 , після ДТП, під час спілкування із працівниками поліції, здійснював дзвінки на лінію «102». Під час прослуховування записів розмов, встановлено, що при спілкуванні з оператом 102, ОСОБА_5 не може чітко сформулювати свою думку, відповісти на чітки запитання оператора, незрозуміле мовлення (деякі слова вимовляв з 2-3 разу, деякі навіть не намагався виправити і сказати правильно), а також, його відповіді позбавлені логічного змісту та не відповідали поставленим питанням (а.п.102-107 том 2).

Постановою про визнання речовим доказом від 02.08.2023 року : DVD R диск з відеозаписом «.276079», «.276089», «.276109», «.276120» розмов ОСОБА_5 із оператором спецлінії «102» (а.п.100-102 том 2).

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Оцінюючи наведені докази, безпосередньо досліджені судом, суд дійшов висновку, що вони отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для доведеності поза розумним сумнівом вини ОСОБА_5 та ухвалення обвинувального вироку. Зазначені докази не містять суперечностей, узгоджуються між собою та дозволяють об`єктивно встановити обставини кримінального провадження.

Вина обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України, повністю доказана та знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Зокрема, до таких висновків суд дійшов на підставі показань самого обвинуваченого, який визнав факт вчинення ним ДТП, потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 щодо обставин, які їм були відомі, та подій, очевидцем яких вони були, протоколами слідчих експериментів, висновками експертів, протоколами огляду речових доказів, речовими доказами.

При цьому суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що він в момент ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння, та вважає, що така позиція обвинуваченого направлена на уникнення ним відповідальності за скоєний злочин, оскільки факт наявності такої обставини підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, частиною 2 ст. 242 КПК України встановлено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

При цьому суд звертає увагу, що диспозиція вказаної норми кримінального процесуального закону не містить імперативних посилань на необхідність проведення експертизи з метою встановлення перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 420/1667/18 (провадження № 51-10433 кмо 18), обов`язкове залучення експерта для проведення експертизи необхідне за наявності двох підстав: по-перше, коли характер об`єктивних обставин, які мають значення для кримінального провадження, неможливо достовірно встановити без залучення особи, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями (що є загальною підставою проведення експертизи в кримінальному провадженні, передбаченою ч. 1 ст. 242 КПК у редакції Закону № 1261-VII); по-друге, коли мають місце обставини, передбачені ч. 2 цієї норми.

Системне тлумачення норм кримінального процесуального закону, а також позиції об`єднаної палати Верховного Суду в частині вирішення питання обов`язковості проведення експертизи з подальшим складенням відповідного висновку експерта свідчить про те, що суд, обґрунтовуючи свою позицію щодо перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, вправі досліджувати та посилатись не лише на висновок експертизи, а й на інші докази, зокрема, і медичні документи, які підтверджують такий факт (акти судово-медичних досліджень, довідки, видані медичними установами тощо).

Крім того, норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків. До такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 643/20474/15-к від 11.02.2020.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 17.02.2023 року прокурором Дністровської окружної прокуратури винесено постанову про відібрання біологічних зразків крові ОСОБА_5 для проведення судово токсилогічної експертизи (а.п.181 том 1).

З протоколу відібрання зразків крові для експертного дослідження від 17.02.2023 та відеозапису даної слідчої дії, який переглянуто в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_5 17.02.2023 о 20:24 год було запропоновано надати біологічні зразки крові для проведення судової токсилогічної експертизи. Для цього ОСОБА_5 було зачитано та роз`яснено зміст постанови прокурора про відібрання біологічних зразків для експертного дослідження. В свою чергу ОСОБА_5 жодним чином не реагував на слова слідчого, незважаючи на неодноразові повторювання змісту вищевказаної постанови мовчки сидів, тим самим пасивно відмовився від добровільного надання зразків крові (а.п.180, 182 том 1).

З протоколу відібрання зразків крові для експертного дослідження від 18.02.2023, встановлено, що 18.02.2023 о 09:58 год в приміщенні приймального відділення КНП «Хотинська багатопрофільна лікарня» за участю медичного працівника та двох понятих було відібрано біологічні зразки крові у ОСОБА_5 для експертного дослідження (токсикологічної експертизи) (а.п.183 том 1 ).

Відповідно до висновку експерта №297 від 27.02.2023, при судово токсилогічній експертизі крові ОСОБА_5 , етиловий спирт не виявлений. Дослідження крові на наявність наркотичних речовин не проводилось, у зв`язку з недостатньою кількістю крові (а.п.185 том 1).

Разом з тим, суд зазначає, що факт вживання обвинуваченим алкогольних напоїв до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди підтвердив допитаний в суді свідок ОСОБА_17 , який зазначив, що вживав в той день горілку з обвинуваченим після роботи за місцем проживання останнього.

Показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , які, як безпосередньо відразу після ДТП, так і під час спілкування з обвинуваченим виявили у останнього явні ознаки алкогольного сп`яніння.

Покази даних свідків є послідовними й такими, що узгоджуються між собою, не містять істотних суперечностей, узгоджуються з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, і підстав не довіряти їм суд не вбачає. Крім того, захисник не навів аргументів на підтвердження того, що у свідків були приводи для того, щоб оговорити обвинуваченого.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що він не відмовлявся від відібрання у нього біологічних зразків крові 17.02.2023, а лише наполягав на присутності його захисника, то суд зауважує, що зразки крові або сечі містять інформацію, зміст якої не залежить від волі особи, в якої вони відбираються. Тому присутність чи відсутність захисника у цьому випадку не може позначитися на змісті цієї інформації (висновок Постанови ВС від 23.01.2024 у справі №730/52/22). Крім того, під час перегляду судом відеозапису даної слідчої дії, не встановлено, що обвинувачений заявляв будь-яких клопотань, зокрема і клопотання про надання йому захисника.

Суд відхиляє посилання сторони захисту на висновок експерта №297 від 27.02.2023 про те, що ОСОБА_5 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки зразки для екперементного дослідження було відібрано 18 лютого 2023 о 09:58 год, тобто майже через 17:00 годин після ДТП. При цьому провести експертизу раніше не було можливості, оскільки ОСОБА_5 покинув місце ДТП та 17.02.2023 року, після його затримання, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням газоаналізатора «Драгер» так і від відібрання у нього зразків крові в закладі охорони здоров`я.

Допитаний в суді експерт ОСОБА_18 , яка виготовила висновок експерта №297 від 27.02.2023 зазначила, що нею проводилося експертне дослідженя крові, яка була відібрана 18.02.2023 у ОСОБА_5 . Вирішення питання чи був етиловий спирт в крові 17.02.2023 та який час виведення алкоголю з крові, не входить до компетенції експерта.

Судом не приймаються до уваги доводи сторони захисту, що обстановка події, кількість людей, які перебували на місці події після ДТП спростовує те, що обвинувачений залишив потерпілу без допомоги та у небезпеці, оскільки ця допомога була надана оточуючими, які перебували на місці події, зокрема викликана карета швидкої медичної допомоги.

Разом з тим суд зазначає, що обов`язок обвинуваченого піклуватися про потерпілу, яку він особисто поставив в небезпечний для життя стан, був покладений на останнього в силу вимог закону, зокрема п. 2.10 Правил дорожнього руху.

Покази обвинуваченого в тій частині, що він під час керування транспортним засобом не бачив попереду потерпілу та не відчув як на неї здійснив наїзд, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які судом визнані належними та допустимими, зокрема показами свідків очевидців події ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , протоколами слідчих експериментів за участі вказаних свідків, згідно яких свідки вказали, що ОСОБА_5 після наїзду на потерпілу зупинив транспортний засіб та відкривши дверцята автомобіля свідок ОСОБА_10 вказала йому на дану обставину, разом з тим обвинувачений закрив двері автомобіля та поїхав з місця ДТП. Дані обставини також підтверджуються записами з камер відео спостереження.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обстановка й обставини події, динаміка їх розвитку, наслідки й об`єктивні ознаки поведінки обвинуваченого свідчать про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження та за ч. 1 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через старість і внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Призначаючи покарання відносно обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до нетяжких злочинів.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених ним злочинів (а саме, їх класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який повністю відшкодував потерпілій шкоду, працює по найму, є багатодітним батьком та має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, водійське посвідчення на керування автомобілем не отримував, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, негативно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнано добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнано: рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме Дністровським районним сектором №3 філії ДУ «Центр пробації» у Чернівецькій області вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 має високий рівень ризику. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства може становити небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень (а.п.51-54 том 1).

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 просила призначити обвинуваченому міру покарання без ізоляції від суспільства.

З урахуванням тяжкості скоєних кримінальних правопорушень та конкретних обставин їх вчинення, наслідки їх вчинення, ставлення ОСОБА_5 до вчинених злочинів, а також з урахуванням досудової доповіді, думки потерпілої, даних про особу обвинуваченого, сукупність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 основне покарання в межах санкцій ч.1 ст.286-1 та ч.1 ст.135 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання відповідатиме, як вимогам ст.65 КК України, так і меті, визначеній в ч.2 ст.50 КК України.

При цьому, судом при призначені основного покарання враховано, що ОСОБА_5 усвідомлював, що сідаючи за кермо автомобіля в стані алкогольного сп`яніння та без наявності права керування транспортними засобами, порушує правила дорожнього руху та піддає небезпеці не тільки своє життя, але життя і здоров`я інших учасників дорожнього руху. Також судом взято до уваги той факт, що після вчинення ДТП обвинувачений покинув місце події залишивши потерпілу у небезпеці та без допомоги, що свідчить про відсутність у ОСОБА_5 критичної оцінки своїм діям.

Тому суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, як про це просила сторона захисту.

Що стосується висловленої потерпілою думки про необхідність призначення покарання обвинуваченому без ізоляції від суспільства, то суд зазначає, що у справах цієї категорії така позиція не є обов`язковою для суду, однак вона була врахована в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними пріорітету.

При вирішенні питання щодо необхідності призначення додаткового покарання, яке передбачено ч.1 ст.286-1 КК України, суд бере до уваги те, що встановлені під час судового розгляду порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху, а також наслідки вчиненого, дозволяють дійти суду висновків про необхідність призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому судом враховано висновок Верховного Суду в постанові від 04.09.2023 року (справа № 702/301/20), щодо правозастосування положень статей 55, 286, 286-1 КК України, в якій Суд зазначив, що особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19.12.2023 року залишено без розгляду (а.п.62-63, 104 том 1).

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судових експертиз на загальну суму 3233,46 грн, які підтверджені документально (а.п.53,60 том 2), відповідно до положень ст.124 КПК України, підлягають стягненню із обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення у виді арешту майна, які накладені на підставі ухвали слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.02.2023 року підлягають скасуванню (а.п.168-169 том 1).

Клопотань про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, до набрання вироком законної сили, сторонами не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135, ч. 1 ст. 286-1 КК України, призначивши покарання:

- за ч.1 ст.135 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.286-1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після вступу вироку в законну силу направити ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання в порядку виконання вироку.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення за період з 17 лютого 2023 року по 18 лютого 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3233 (три тисячі двісті тридцять три) гривні 46 копійок.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.02.2023 року на автомобіль марки «ВАЗ - 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- DVD R диск з відеозаписом «Video 2023-06-08 at14.02.28»; DVD R диск з відеозаписом «Video 2023-06-08 at 14.02.32» та «Video 2023-06-08 at 14.02.33»; DVDR диск з відеозаписом «.276079», «.276089», «.276109», «.276120» разом з інформацією із підсистем «Єдиний облік» та АРМ «Оператор 102» ІКС ІПНП залишити в матеріалах кримінального провадження;

- автомобіль марки «ВАЗ - 21011», державний номерний знак НОМЕР_1 , який передано на зберігання на спеціальний майданчик центру забезпечення ГУНП в Чернівецькій області для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: м. Чернівці, вул. Комунальників, 4В повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1