Справа № 502/485/23
УХВАЛА

28 травня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кілія, кримінальне провадження, відомості про яке 17.03.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430, за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 307 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, з покладанням обов`язків ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор, зазначив що обвинувачений може здатися до спроб переховуватися від суду, оскільки йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі, незаконно впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, наявні підстави для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у його відсутність, проти задоволення клопотання не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки наведенні у клопотанні ризики є безпідставними та нічим не обґрунтовуються, зазначив,що за весь період перебування під домашнім арештом обвинувачений жодних порушень обов`язків, покладених на нього ухвалою суду, не вчиняв, ризики, вказані прокурором в клопотанні, відсутні, просив замінити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд, за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Доцільність продовження обвинуваченому домашнього арешту визначається судом з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 177,178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбаченічастиною першоюцієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний (обвинувачений) може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним (обвинуваченим) зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний (обвинувачений) обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту «с» пункту 1статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії», «Лавентс проти Латвії»).

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

ОСОБА_5 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, за яке передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відносно ОСОБА_5 20.10.2022 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеса обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області, строком до 15.12.2022 року.

16.12.2022 року слідчим суддею Київського районного суду винесено ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язано ОСОБА_5 не залишати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 години 00 по 05 годину 00 хвилин наступної доби, строком до 09.02.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 продовжено в межах строку досудового розслідування, cтроком на 60 діб, тобто до 07.04.2023 року.

У подальшому строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту продовжувався та сплив після 30.06.2024 року.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 07.08.2024 року обрано відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строк дії якого продовжувався та закінчується після 13.05.2025 року.

Пунктом 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім, зокрема, законного арешту або затримання особи для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом, і відповідно до процедури, встановленої законом.

Щодо посилання прокурора на вчинення ОСОБА_5 дій, спрямованих на ухилення від суду, то суддя звертає увагу, що за весь період перебування під домашнім арештом обвинувачений прибував в судові засідання на виклики суду.

Разом із тим, ризик незаконно впливати на свідків, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, зазначений у клопотанні прокурора, суддя вважає недоведеним і не бере до уваги, оскільки за весь період перебуваючи під домашнім арештом в нічний час, обвинувачений мав таку можливість, однак суду не надано доказів вчинення зазначених дій обвинуваченим.

Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений одружений, має постійне місце реєстрації, постійне місце проживання, дотримувався умов застосованих запобіжних заходів, не має судимостей та позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.

Зазначені обставини, дають підстави суду вважати, що зменшився ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки у нього є міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За таких обставин, суддя дійшов висновку щодо можливості змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту в нічну пору на особисте зобов`язання, з покладенням на нього відповідних обов`язків, зв`язку з чим приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відповідно, задоволення клопотання захисника обвинуваченого та обвинуваченого про обрання запобіжного заходу у вигляді особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 193-194, 196, 372, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Клопотання захисника та обвинуваченого - задовольнити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора, або суду за викликом по телефону, телефонограмою, повісткою, електронною поштою, відповідно до статті 135 КПК України «Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні»;

2) не відлучатися із населеного пункту де він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, яка є свідком, потерпілим, або іншим учасником даного кримінального провадження;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії обов`язків покладених на підозрюваного становить два місяці з дня оголошення ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 02.06.2025 року.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1