Справа № 135/919/25
Провадження № 1-кп/135/128/25
ВИРОК

іменем України

01.07.2025 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №40000062 від 12.06.2025 відносно:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого слюсарем у ТОВ «Інтеренергосервіс», не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2025 у вечірню пору доби (точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_2 , прогулюючись у лісі по вул. Лісна в м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, на землі у траві помітив прозорий поліетиленовий пакет із застібкою, піднявши та розкривши який виявив, що в ньому знаходиться кристалічна речовина. Будучи особою, яка періодично вживає психотропні речовини та розуміючи, що в прозорому поліетиленовому пакеті із застібкою може міститься психотропна речовина PVP, ОСОБА_2 забрав його собі та помістив до правої зовнішньої кишені штанів, у які був одягнений і таким чином незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масою 0,4529г, яку незаконно зберігав при собі до 19 год. 26 хв. 12.06.2025 для власного вживання без мети збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Положення ст. 12 КК України в сукупності із санкцією ч. 1 ст. 309 КК України свідчать, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_3 враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згодний на розгляд обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до ч. 1 ст. 302 КПК України, просить розглядати обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, повністю згодний із встановленими під час дізнання обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Вказана позиція учасників провадження та факт того, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені кримінального проступку, свідчить про наявність підстав для розгляду вказаного обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Із заяви ОСОБА_2 , наданої в присутності захисника, судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнає свою вину за ч. 1 ст. 309 КК України за описаних у формулюванні обвинувачення обставин, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченим не оспорюються встановлені органами досудового розслідування обставини щодо часу, дати, місця вчинення кримінального правопорушення, способу його вчинення, предмету правопорушення. Добровільність вказаного встановлено із змісту заяви обвинуваченого, складеної за участю захисника.

Враховуючи сукупність вказаного, а саме факт того, що обвинувачений та його захисник не оспорюють всі встановлені обставинами кримінального проступку зазначені в обвинувальному акті, учасники судового провадження згодні з розглядом обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без їх виклику, суд вважає за можливе здійснити розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 381-382 КПК України.

Здійснивши розгляд справи у спрощеному провадженні, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши встановлені органом досудового розслідування обставини, позицію учасників судового провадження щодо цих обставин, висловлену з дотриманням вимог ст. 302 КПК України, встановивши, що учасники не оспорюють жодну із встановлених досудовим розслідуванням обставин, суд дійшов висновку про достатність даних для ухвалення вироку із визнанням обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

На підставі вказаного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_2 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

З характеристики виданої виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 17.06.2025 вбачається, що ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 577 від 13.06.2025, ОСОБА_2 за медичною допомогою в психіатричний кабінет за останні п`ять років не звертався.

Відповідно до довідки КП «Ладижинська міська лікарня» Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області № 578 від 13.06.2025, ОСОБА_2 за медичною допомогою в наркологічний кабінет за останні п`ять років не звертався.

З вимоги про судимість від 19.06.2025 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак не має судимості.

Відповідно до вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.05.2025 ОСОБА_2 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 гривень. Вирок суду ухвалено в порядку ст. 382 КПК України. Відомості щодо його виконання у матеріалах справи відсутні.

За приписами ст. 88 КК України судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України. Особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , 11.06.2025, вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.05.2025 не набрав законної сили, з урахуванням положень ст. 88 КК України, обвинувачений вважається таким, не мав судимості за попереднім вироком.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_2 , раніше не судимий, вчинив умисний кримінальний проступок, вину у вчиненні кримінального проступку визнав та щиро розкаявся.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні, є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді пробаційного нагляду, яке передбачає відповідальність за вчинене, із покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Суд не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Разом із тим відповідно до ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два правила це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Отже, в аспекті застосування приписів ст. 71 КК України кримінально-правові наслідки вчиненого кримінального правопорушення обумовлюються фактом постановлення попереднього обвинувального вироку, а не набранням ним законної сили, що узгоджується із висновками об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18).

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, у випадку призначення остаточного покарання за сукупністю покарання за новим вироком з невідбутим покаранням або його частиною за попереднім вироком, яке з огляду на вимоги ч. 3 ст. 72 КК України складанню з іншими покарання не підлягає, суд має ухвалити рішення про самостійне виконання саме покарань, а не вироків, що узгоджується із висновком колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 22.05.2024 (справа № 686/18398/22, провадження № 51-586 км 24).

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах, встановлених в санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді пробаційного нагляду, призначивши остаточне покарання із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_2 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ст. 126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертизи в кримінальному провадженні, а саме №СЕ-19/102-25/10111-НЗПРАП від 23.06.2025 у розмірі 3565 грн. 60 коп.

На підставі ч. 4 ст.174 КПК України, суд вважає необхідним скасувати арешт на тимчасово вилучене майно, накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області №135/866/25 (провадження 1-кс/135/229/25) від 18.06.2025.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65-67 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 28.05.2025 та визначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду, з покладанням обов`язків на підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить суму 17000 гривень, в дохід держави.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України невідбуту частину покарання ОСОБА_2 у виді штрафу виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з моменту постановки засудженого ОСОБА_2 на облік органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 3565 гривень 60 копійок.

Арешт накладений ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 18.06.2025 - скасувати.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: особливо небезпечна психотропна речовина обіг якої заборонено PVP, масою 0,4529г, яку поміщено до спеціального сейф-пакету №200250130, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області (квитанція № упакування ID 717297 від 12.06.2025) знищити.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1