печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002192 від 28.09.2024,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання, зазначає, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002192 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 3 ст. 355 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що до Печерського УП ГУНП у м. Києві, надійшла інформація про те, що за попередньою змовою групою осіб, примушують до виконання цивільно- правових зобов`язань, а саме щодо повернення неіснуючого боргу, поєднане з погрозами вбивства та поєднане з насильством, небезпечним для життя і здоров`я щодо потерпілого.

Оперативними працівниками 3 Управління ГУ «Д» ДЗНД СБ України на підставі доручення прокурора проведено ряд оперативних заходів спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів, зокрема допитано фігурантів злочину, які надали показання щодо інших причетних до вчинення даного злочину осіб.

Так, в під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 та користується транспортним засобом Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 ;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

22.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук транспортного засобу марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 та вилучено даний автомобіль.

22.04.2025 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом транспортний засіб марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 у кримінальному провадженні № 0002192 від 28.09.2024.

Зазначений транспортний засіб на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час у органу досудового розслідування є підставив вважати, що на вилучених речах збереглися сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представники власника майна в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002192 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.

22.04.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, проведено обшук транспортного засобу марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 та вилучено даний автомобіль.

Зазначений транспортний засіб на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Обов`язок доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого чи прокурора також і ч. 3 ст. 132 КПК України.

Частиною другою ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) та розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

22.04.2025 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом транспортний засіб марки Audi Q7, д.н.з. НОМЕР_1 та VIN: НОМЕР_2 у кримінальному провадженні № 0002192 від 28.09.2024.

Зі змісту клопотання вбачається, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, посилання прокурора на наявність підстав для арешту тимчасово вилученого майна як такого, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України, слідчий суддя вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки прокурором не доведено, що вилучений транспортний засіб містить на собі будь-які сліди кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурором також не зазначено, яким чином вилучене майно може бути використано як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню в провадженні, а отже в ході розгляду клопотання всупереч п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні

Постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у провадженні в цій частині є формальною, та сам по собі факт винесення такої постанови не є достатнім для висновку про відповідність майна критеріям ст. 98 КПК України та наявності підстав для його арешту.

Таким чином, оскільки прокурором не доведено мети арешту тимчасово вилученого майна, підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, не доведено можливість використання тимчасово вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні №0002192 від 28.09.2024, вважаю відсутніми підстави для задоволення клопотання.

Частиною 3 ст. 173 КПК України встановлено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови в задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.169-173, 309, 372, 392 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002192 від 28.09.2024 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1