Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/152/25
Провадження № 1-кс/499/33/25
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні заяви

01 вересня 2025 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), обвинуваченої ОСОБА_4 (далі також обвинувачена), захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 (далі також захисник), розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, заяву про відвід судді у справі кримінального провадження №000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України (далі також КК),

У С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке

1.1. Іванівський районний суд Одеської області під головуванням судді ОСОБА_6 розглядає справу кримінального провадження №000046 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК (далі також справа).

01 вересня 2025 року обвинувачена під час судового засідання заявила відвід судді ОСОБА_1 та захисник в обґрунтування такої заяви зазначив, що не погоджується з діями головуючого судді, бо має сумніви в неупередженості і об`єктивності судді (далі також заява від 01 вересня 2025 року, заява).

1.2. Суд вирішує питання за заявою.

2. Учасники справи в судовому засіданні висловили таке

Захисник просив задовольнити заяву, та зазначив, що дії судді викликають сумніви в його неупередженості та об`єктивності, оскільки суд під головуванням судді відмовив у задоволенні заяви про відвід прокурора, повноваження якої підтвердженні постановою, що видана з порушенням положень кримінального процесуального закону.

Обвинувачена підтримала заяву та просила її задовольнити.

Прокурор зазначила, що заперечує проти задоволення заяви та просила відмовити в її задоволенні.

3. Положення закону, якими суд керувався такі

3.1. Терміни, що їх вжито в цьому Кодексі, якщо немає окремих вказівок, мають таке значення: судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами (пункт 24 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, далі КПК).

Суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (пункт 4 частини 1 статті 75 КПК).

За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим (частини 1, 2, 4, 5 статті 80 КПК).

У разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює. Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду (частина 1, 2, 4 статті 81 КПК).

4. Мотиви постановлення ухвали такі

4.1. Насамперед суд наголошує, що в цій справі вирішується лише питання щодо розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_6 , який здійснює одноособово судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 358, частиною 4 статті 358 КК.

Приписи пункту 24 частини 1 статті 3, частини 1 статті 81 КПК свідчать, що суддя ОСОБА_1 не здійснює саме судове провадження щодо розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , яке має включати підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, а тільки перевіряє наявність підстав для відводу судді.

Тож, зважаючи на приписи частини 2 статті 81 КПК відвід судді ОСОБА_1 має вирішувати суд, який розглядає заяву про відвід іншому судді, оскільки усі інші відводи під час судового провадження розглядає суд, який його здійснює.

Заразом суд зауважує, що засади верховенства права, передбачають презумпцію незалежності та неупередженості суддів, а також юридичну визначеність у правовідносинах, оскільки суддя, який розглядає відвід іншому судді не може бути свавільно усунений, позаяк така можливість, з огляду на правову позицію захисника буде нескінченною.

4.2. Суд зазначає, що неупередженість суду має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм при врахуванні особистих переконань й поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та за об`єктивним критерієм. Тому суд має визначити, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судді та чи достатньо ознак, щоб вирішити про особисту упередженість, з урахуванням того, що за суб`єктивним критерієм, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Суд вважає, що для відводу судді мають бути обґрунтовані наявні факти, покладені в основу заяви про відвід, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, а їх наявність повинна бути доведеною. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні або залишенні без розгляду.

Суд наголошує, що КПК визначені підстави для відводу судді, а його неупередженість презумується тим, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним від будь-якого незаконного впливу та керується верховенством права, здійснюючи правосуддя на основі Конституції, законів України з додержанням принципу верховенства права.

Суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

4.3. Суть заяви про можливу упередженість судді фактично зводиться до непогодження обвинуваченої, захисника із судовими рішеннями, які ухвалюються або не ухвалюються головуючим.

Суд констатує, що статтями 75, 76 КПК передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Суд зауважує, що обвинувачена, захисник не навели переконливих обставин, які б обумовлювали наявність підстав відводу судді, передбачених статтею 75 КПК або інших обставин, які дійсно викликають реальний сумнів у його неупередженості та є підставами, що виключають участь судді в кримінальному провадженні відповідності до приписів пункту 4 частини 1 статті 75 КПК.

Тому, суд вважає, що доводи щодо упередженості судді належно не підтверджені, є припущеннями та зводяться лише до оцінки прийнятих суддею процесуальних рішень щодо допуску прокурора до участі в справі та відмови в задоволенні заяви про відвід прокурора, що само собою не може вказувати на його упередженість.

4.4. Така правова позиція підтверджується практикою вирішення подібних питань викладеної у Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених резолюцією економічної та соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (далі Бангалорські принципи) де у п.2.5 вказується, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

За Бангалорськими принципами упередження вважається реальним, якщо воно носить особистий характер і спрямоване проти однієї зі сторін. Для відводу судді на підставі реально існуючого упередження необхідно мати об`єктивний доказ нездатності судді вести справу неупереджено: тобто виникнення у стороннього спостерігача, детально поінформованого про всі обставини, сумнівів об`єктивності та неупередженості даного судді.

5. Суд застосовує таку практику Європейського суду з прав людини

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 43).

У контексті об`єктивного критерію у цій справі окремо від поведінки суддів необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії", пункт 58).

6. Висновок суду такий

З огляду на зазначене суд доходить висновку, що встановлені обставини не вказують на наявність сумнівів в неупередженості судді, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 372, 532 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви про відвід судді від 01 вересня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 04 вересня 2025 року.

СуддяОСОБА_7