Суддя ОСОБА_1
Справа № 646/4584/25
Провадження № 1-кп/644/691/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003661 від 14.03.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, освіта середня-спеціальна, який зареєстрованог та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який обіймає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні: «старший солдат»,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу №602-ОС від 12.08.2024 начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України полковника ОСОБА_5 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів у країни, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками с: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби в складі військової частини НОМЕР_2 - 07.03.2025 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинити непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 07.03.2025 о 17 год. 04 хв. першим заступником начальника другого відділення прикордонної служби другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_6 , старшому солдату ОСОБА_7 за місцем тимчасової дислокації другого відділення прикордонної служби другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону в населеному пункті АДРЕСА_2 , у відповідності до бойового розпорядження №68дск від 07.03.2025, віддано усний наказ щодо вибуття до району виконання завдань з метою зайняти ВП «Пляж» для подальшого виконання бойових завдань за призначенням.

Будучи невдоволеним наказом щодо зайняття вогневої позиції «Пляж», старший солдат ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати наказ та вибувати в район виконання завдань з метою зайняти ВП «Пляж» для подальшого виконання бойових завдань за призначенням, чим підірвав боєготовність та боєздатність другого відділення прикордонної служби другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, підтвердивши факти і обставини їх вчинення, так як це зазначено вище. Пояснив, що 07.03.2025 в населеному пункті Колодязне, Куп`янського району, Харківської області він вчинив непокору під час дії в воєнного стану, відмовившись виконати наказ командира. При призначенні покарання просив його суворо не карати та взяти до уваги, що він з квітня 2025 року повернувся до виконання бойових завдань. Крім того, його командування також просить не позбавляти його волі, прощо наявне відповідне клопотання, оскільки він має намір і в подальшому продовжити нести військову службу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, як вони викладені вище, підтвердивши свою позицію в судовому засіданні, а також те, що ним та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, вказані в обвинувальному акті, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд, переконавшись в добровільності позиції зазначених осіб, з урахуванням думки учасників процесу вважав, що дослідження доказів на підтвердження вини обвинуваченого, отриманих під час досудового провадження в судовому засіданні не є доцільним.

Отже, суд вважав за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, письмові докази щодо розміру судових витрат та речових доказів.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), за ч.4 ст.402 КК України - непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає доведеною.

Суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України, складовими покарання є не тільки кара та виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так й іншими особами, що є найбільш актуальним в обстановці, що склалася.

Визначаючи вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує: тяжкість скоєного правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином; характер та ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх суспільну небезпеку; а також, враховує особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України судом визнаються обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 перебуває на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні: «старший солдат», на обліку у психіатра, нарколога не перебував, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням перелічених обставин, особи винного, його ставлення до скоєного, зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно зменшують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно до ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, у виді позбавлення волі, та за правилами ст.58 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків грошового забезпечення.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі ст.72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати у строк призначеного ОСОБА_11 покарання строк попереднього ув`язнення з 25.03.2025 по 26.03.2025 включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 25.03.2025 стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн.

Згідно з ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись статтями 349, 367-370, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки покаранням у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави 18 (вісімнадцять) відсотків грошового забезпечення.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що під час відбування покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного ОСОБА_4 , покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 25.03.2025 по 26.03.2025 включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, повернути заставодавцю ОСОБА_12 , (РНКОПП НОМЕР_3 ) заставу в розмірі 60560,00 грн., яка була внесена за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 25.03.2025 по справі №643/4634/25.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому, його захиснику та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1