Справа № 203/5060/25
Провадження № 1-кп/0203/1947/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши під час судового засідання в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0003443 12 березня 2025 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ? 01 від 01 січня 2025 року ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначено на посаду стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401 КК України, диспозиції ст. 407 КК України, є військовослужбовцем, а отже суб?єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про особливості несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України конституційним обов?язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов?язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов?язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а згідно ст. 14 Статуту - із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

За ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями тощо.

Стаття 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає відповідальність солдата (матроса) у мирний і воєнний час за точне та вчасне виконання покладених на нього обов?язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стан, збереження виданого йому майна. А стаття 128 Статуту, зокрема, покладає на солдата обов?язок сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов?язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням, додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни, виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

За приписами ст. ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (начального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов?язки, встановлені зазначеними нормами законодавства, що визначає загальні права та обов?язки військовослужбовців Збройних Сил України, їх взаємовідносини та регламентує порядок виконання військового обов?язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 03 лютого 2025 року, о 08 годині 00 хвилин, не з?явився вчасно без поважних причин після вихідних днів до військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Обухівка (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), з того часу офіційно ніде не працював, проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, та був незаконно відсутній на військовій службі до 26 квітня 2025 року, коли ОСОБА_4 було доставлено до військовій частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого кримінальне правопорушення припинено.

Окрім того, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді стрільця 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 3-ї стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216

Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 29 квітня 2025 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, самовільно залишив місце служби у військовій частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово розташованої за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Обухівка (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), з того часу офіційно ніде не працював, проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби, та був незаконно відсутній на військовій службі до 09 червня 2025 року, коли ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України у приміщенні ТУ ДБР у м. Полтаві за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

За викладених вище обставин, дії солдата ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України - нез?явлення військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, а також самовільне залишення місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, оскільки останній вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України, добровільно звернувся до суду про намір повернутися для продовження проходження військової служби, наявна письмова згода командира військової частини НОМЕР_2 на продовження проходження військової служби обвинуваченим.

ОСОБА_4 також зазначив, що добровільно звертається до суду з клопотанням про намір повернутися для продовження проходження військової служби в будь-якій іншій військовій частині Збройних Сил України та надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження..

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав думку обвинуваченого та просив задовольнити його клопотання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки раніше не судимий. Відтак, наявні підстави для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної вiдповiдальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, та закриття кримінального провадження.

Заслухавши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , думку учасників провадження, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, суд приходить до наступного висновку.

07 вересня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану».

Так, ч. 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 286 КПК України передбачено, що у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

У судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 401 КК України, а також, наслідки закриття провадження з цієї підстави і надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

Окрім того, з наданих прокурором матеріалів, вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України, при цьому добровільно звернувся до суду з клопотанням про намір повернутися для проходження військової служби, та про звільнення від кримінальної відповідальності.

Також, слід взяти до уваги письмову згоду командира військової частини НОМЕР_2 , з якої вбачається, що прийнято рішення щодо надання згоди на продовження проходження служби солдата ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_2 .

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За наведеного, враховуючи що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України не притягувався, виявив бажання продовжити проходити військову службу, за наявності письмової згоди командира військової частини НОМЕР_2 на продовження проходження військової служби останнім, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню та обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закриттю.

Речові докази та процесуальні витрати у вказаному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369, 371 КПК України, ст.ст. 5, 12, 401 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження № 0003443, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року - закрити.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою, скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з під варти негайно, в залі суду.

Після набрання ухвалою законної сили - зобов`язати командира військової частини НОМЕР_2 невідкладно прийняти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військову службу, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язати не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_2 , для продовження проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1