Справа № 344/4355/25
Провадження № 11-сс/4808/127/25
Категорія ст.199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2025 року, року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2025 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 до 13.04.2025 року включно та визначено заставу в розмірі 200 000 гривень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2025 року та постановити носу ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Застосувати інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, - визначити заставу двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, або домашній арешт, або особисте зобов`язання з визначенням лише тих обов`язків, які прямо передбачені КПК України, без прив`язок до військової частини чи військової служби.

Вважає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, оскільки слідчим суддею прийнято рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності для цього підстав, встановлених законом, без врахування та оцінки тих обставин, які було наведено стороною захисту.

Зокрема, посилається на те, що, наведені у клопотанні дані разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, не свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказує, що ОСОБА_8 є членом Церкви Адвентистів Сьомого Дня з 2013 року, на даний час є вірянином ОСОБА_10 громади м. Косів. За своїм віровченням та зареєстрованим статутом релігійна громада, до якої належить ОСОБА_8 , не допускає користування зброєю, а виконання військового обов`язку суперечить його релігійним переконанням. За вказаних обставин, ОСОБА_8 повинен був бути направлений спеціально утвореним підрозділом державної адміністрації на проходження альтернативної (невійськової) служби. Незабезпечення заміни виконання військового обов`язку альтернативною службою у зв`язку з релігійними переконаннями є грубим порушенням права, гарантованого ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Сторона захисту зауважує, що про свої релігійні переконання та про бажання, а також право проходити альтернативну службу, ОСОБА_8 та його родичі заявляли неодноразово всім можливим посадовим та службовим особам. При цьому, ОСОБА_8 мав при собі документи на підтвердження його релігійних переконань та заяву про направлення на альтернативну (невійськову) службу, однак, після пред`явлення їх працівникам ТЦК та СП, їх не було зареєстровано та не надано жодної відповіді . Про те, що проходження військової служби суперечить релігійним переконанням ОСОБА_8 також одразу заявив командиру військової частини. Крім того, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у своїх поясненнях, які долучено до матеріалів клопотання, зазначали про те, що ОСОБА_8 відмовився виконувати наказ командира через релігійні переконання.

Водночас зазначає, що відповідно до ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовозобов`язані та резервісти повинні пройти навчальні, перевірочні та спеціальні збори. Проте, ОСОБА_8 , не маючи досвіду військової служби, без проходження жодних навчань, 03 грудня 2024 року зарахований до списків особового складу військової частини при мобілізації, а 05 грудня 2024 року вже видано наказ командира про вибуття 06 грудня 2024 року особового складу в район виконання завдань за призначенням.

Також вважає, що немає підстав для висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити ОСОБА_8 дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурор мотивує існування ризиків тими правопорушеннями що складають повідомлення про підозру і тяжкістю покарання за них. При цьому вказує, що досудове розслідування завершене, а обвинувальний акт направлено до суду.

Просить врахувати те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, а також міцні соціальні зв`язки дружину, малолітню дитину, які потребують його участі в своєму житті та допомоги, утримання; працював приймальником у відділенні Нової пошти №1, а до переїзду був відеооператором в ТОВ «Медіа група «Надія»; згідно з характеристикою від пресвітера громади Церкви Адвентистів Сьомого дня Буковинської конференції ОСОБА_8 позитивно характеризується.

З огляду на всі наведені обставини, клопотання слідчого є безпідставним. Вважає, що для досягнення мети застосування запобіжного заходу, враховуючи сімейний та матеріальний стан ОСОБА_8 , а також його особистісні якості, достатньо було б визначити заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки навіть мінімальний розмір застави є надмірним для нього та для його сім`ї. Окрім цього, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги поданої апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 16.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, зокрема, про те, що солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 о 13.30 год. 06.12.2024 року відкрито відмовився виконати наказ командира, який полягав у переміщенні особового складу в район виконання завдань.

16 січня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме, у вчиненні непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 січня 2025 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування - до 16 березня 2025 року включно. Визначено заставу у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень.

06 березня 2025 року досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, обвинувальний акт скеровано до Коломийського міськрайонного суду для розгляду по суті.

Підготовче судове засідання у даному провадженні призначено на 01 квітня 2025 року.

Оскільки підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні не проведено, прокурор Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 11 березня 2025 року звернувся до слідчого судді Івано-Франківського міського суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 діб із раніше визначеним альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання обґрунтоване тим, що строк тримання підозрюваного під вартою закінчується, проте ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та залишаються актуальними.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

При цьому, колегія суддів враховує, що питання обґрунтованості підозри вже досліджувалось судом при прийнятті судового рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на даний час не встановлені додаткові беззаперечні докази, які повністю спростовують висновки суду про обґрунтованість підозри та можливу причетність підозрюваного до вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає голослівними доводи апеляційної скарги щодо наявності достатньої сукупності належних та допустимих доказів, які свідчать про безпідставність підозри у вчиненні правопорушення та доводять правомірність дій ОСОБА_8 , який є членом Церкви Адвентистів Сьомого Дня з 2013 року та проходження військової служби суперечить його релігійним переконанням. Колегія суддів вважає, що на даний час суд позбавлений можливості прийти до висновку про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Разом з тим, органом досудового розслідування доведено, що існують достатні дані, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_8 міг вчинити правопорушення. Колегія суддів звертає увагу на те, що факти, які дають підставу для розумної підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, врахувавши наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного.

Крім того, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; дані про особу підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані стороною захисту в апеляційних доводах, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки тільки характеризують підозрюваного і не виключають наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів враховує стадію, на якій знаходилось розслідування даного кримінального провадження на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, необхідність проведення додаткових слідчих та процесуальних дій для завершення досудового розслідування, враховує тривалість перебування підозрюваного під вартою, та інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

З урахуванням вищенаведеного та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів погоджується з твердженням прокурора та висновками слідчого судді щодо обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування у скоєнні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та вважає, що з урахуванням існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, у слідчого судді існували підстави для продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання існуючим ризикам.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначені у клопотанні слідчого обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, а тому ухвала слідчого судді є законною і підстав для її скасування не вбачає.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції встановлена можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави на умовах, які були визначені попереднім рішенням слідчого судді.

Так, під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 було визначено заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 гривень, після внесення якої підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання та обставини кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним на даному етапі провадження, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний розмір застави непомірним для підозрюваного, як про це зазначає захисник, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, захисник не навела переконливих доводів та не надала жодних доказів на підтвердження того, що існують виключні обставини, за яких визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_8 .

Колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які свідчать про необхідність скасування ухвали слідчого судді.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги, що на час розгляду апеляційної скарги оскаржувана ухвала слідчого судді була виконана у повному обсязі і встановлений нею строк тримання ОСОБА_8 під вартою закінчився.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними та не підлягають задоволенню, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а отже підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 березня 2025 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5