У Х В А Л А

про домашній арешт

19 липня 2025 року cлідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0001603, яке внесене до ЄРДР 18 липня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_8 просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці та покласти на него такі обов`язки: (1) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи; (2) прибувати до слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, із встановленою періодичністю, а саме щовівторка о 10 год 00 хв, а також до прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій; (3) не відлучатися від місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; (4) утримуватись від спілкування із потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Водночас, просив контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на Білоцерківське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на території обслуговування якого проживає ОСОБА_4 .

Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Так, 18 липня 2025 року о 14 годині 20 хвилин працівниками Білоцерківського районного управління поліції за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:

- повідомленнями на лінію 102, ІКС ІПНП № 42033 від 18 липня 2025 року та № 42035 від 18 липня 2025 року про нанесення тілесних ушкоджень та заволодіння майном ОСОБА_9 ;

- заявою ОСОБА_9 від 18 липня 2025 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 18 липня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в кімнаті №302 готелю «Кларк», де зафіксовано обстановку, виявлено плями речовини бурого кольору, схожі на кров, з яких зроблено змиви а також виявлено та вилучено сліди папілярних ліній;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 , від 18 липня 2025 року. Під час вказаної слідчої дії останній впізнав свідка ОСОБА_10 , як особу, яка була присутня під час заволодіння його майном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 , від 18 липня 2025 року. Під час вказаної слідчої дії останній впізнав підозрюваного ОСОБА_4 , який відкрито заволодів його майном;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 , від 18 липня 2025 року. Під час вказаної слідчої дії останній впізнав свідка ОСОБА_11 , як особу, з якою спільно вживали алкогольні напої та який покинув приміщення готельного номеру до моменту вчинення відносно нього злочину;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 , від 18 липня 2025 року. Під час особистого обшуку у останнього виявлено та вилучено годинник потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що після спільного вживання алкогольних напоїв в кімнаті готелю, яку він винаймав, один із незнайомих йому хлопців відкрито заволодів належним йому годинником марки «OLEVS», чим завдав йому майнових збитків на суму 4000 гривень;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в кімнаті №302 готелю «Кларк», під час якого останній відобразив обставини, які мали місце близько 03 години 30 хвилин 18 липня 2025 року за вказаною адресою, а саме обставин заволодіння належним йому майном;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який повідомив, що його знайомий на ім`я ОСОБА_12 під час спільного розпиття алкогольних напоїв, відкрито заволодів годинником чоловіка, з яким вони спільно вживали алкогольні напої в одному із номерів готелю «Кларк», що за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме в кімнаті №302 готелю «Кларк», під час якого останній відобразив обставини, які мали місце близько 03 години 30 хвилин 18 липня 2025 року за вказаною адресою.

Вважає, що в ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, невиконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, йому загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на досить тривалий строк. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 змінювати своє місце проживання, або ж у інший спосіб уникати суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Сукупність обставин, які характеризують підозрюваного ОСОБА_4 , тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі є підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

Крім цього, ОСОБА_4 на даний час не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, міцних соціальних зв`язків, тобто відсутні сталі соціальні зв`язки, а ті що є не стали на заваді вчинення кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 з метою ухилення від покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення умовлянням, підкупом чи погрозами, примушуючи змінити свідчення. З матеріалів досудового розслідування вбачається, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є друзями із підозрюваним ОСОБА_4 , а відтак за проханням чи за висловленим волевиявленням останнього, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 з високою ймовірністю можуть змінити свої показання та вказувати на його непричетність до даного правопорушення або ж значного применшення його ролі.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому наявні передумови для вчинення останнім інших злочинів. В світлі наявності зазначеного ризику необхідно враховувати період початку злочинного шляху ОСОБА_4 . Так, останній достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період в житті української нації, протиставив себе державі, суспільному порядку та моральності. Без будь-яких докорів сумління та співчуття вирішив збагатитись за рахунок чужого майна, задовольняючи при цьому свої корисливі інтереси. Характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка ОСОБА_4 , вказує на його зверхність по відношенню до оточуючих та відсутність у нього загальноприйнятих норм моралі, поведінки в побуті та у суспільстві в цілому, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень

Зауважив, що більш м`які запобіжні заходи, аніж цілодобовий домашній арешт не зможуть попередити установлені ним ризики. Зокрема, особисте зобов`язання не може бути застосоване, через тяжкість кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння; особиста порука, оскільки відсутні особи, які звертались до правоохоронного органі із вказаним клопотанням; застава, оскільки кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства.

У зв`язку з цим, вважав, що існує обґрунтована необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, слідчий суддя має дослідити клопотання про застосування запобіжного заходу, на основі наданих сторонами кримінального провадження доказів, на предмет того, чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також чи достатнім буде застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», заява № 42310/04).

Слідчим суддею установлено, що 18 липня 2025 року ОСОБА_4 під розписку вручене повідомлення про підозру.

Згідно з ним, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Встановлено, що 18 липня 2025 року близько 03 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебували у номері № 302 готелю «Кларк», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вулиця Олеся Гончара, 1/42, де разом вживали алкогольні напої. В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_9 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що його дії мають відкритий характер, в умовах воєнного стану, розуміючи, що ОСОБА_9 не може чинити опору через стан алкогольного сп`яніння, висунув йому вимогу надати наручний годинник «OLEVS QUARTZ», який був одягнений на лівій руці. В подальшому ОСОБА_9 побоюючись нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , виконав протиправну вимогу та передав останньому свій годинник. Після чого ОСОБА_4 , з метою доведення до кінця свого злочинну умислу, направленого на заволодіння наручним годинником «OLEVS QUARTZ», вийшов з номеру готелю та зник у невідому напрямку, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 4 000 гривень 00 копійок.

Суддя зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 під сумнів не ставив.

Своєю чергою, додані до клопотання матеріали та інформація в них свідчать, що дійсно підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі, адже це стверджується дослідженими письмовими доказами, зокрема: витягом ЄРДР, про кримінальне провадження № 0001603; повідомленнями на лінію 102, ІКС ІПНП № 42033 від 18 липня 2025 року та № 42035 від 18 липня 2025 року; заявою ОСОБА_9 від 18 липня 2025 року; протоколом огляду місця події від 18 липня 2025 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_9 , від 18 липня 2025 року; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 .

Слідчий суддя зазначає, що вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідча суддя зазначає, що згідно із п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 (семи) до 10 (десяти) років.

Отже, підозрюваний ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, загрожує покарання, у виді позбавлення волі на вище вказаний строк.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, у разі призначення особі покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 (п`ять) років, до такої особи не може бути застосоване звільнення від відбування покарання.

З цього можна зробити висновок, що підозрюваному ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно буде відбувати реально.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що таке покарання є вагомим мотивом для майбутньої втечі підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчим суддею установлено, що підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, не працює, не навчається.

Отже, у нього відсутні соціальні зв`язки, які зважаючи на наявність мотиву для втечі, який обумовлений суворістю можливого покарання, здатні попередити такі дії підозрюваного ОСОБА_4 .

Своєю чергою, слідчий суддя погоджується зі слідчим, що ОСОБА_4 може впливати на потерпілого на свідків, яким відомі обставини вчинення вказаного кримінального правпорушення.

У контексті встановлення ризику вчинення нового кримінального правопорушення, слідчий суддя звертає увагу, що хоч ОСОБА_4 раніше не судимий, однак з огляду на характер вчиненого діяння, зокрема, перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, в умовах воєнного стану, вказує на схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зараз він підозрюється у вчиненні злочину проти власності та обумовлене корисливим мотивом.

Отож, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення обґрунтовуючи своє клопотання посилалися, що запобігти зазначеним ними ризикам можливо буде за допомогою цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 будь-яких застережень проти вказаного запобіжного заходу не висловив.

Слідчий суддя погоджується, що саме цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити досягнення мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на установлений слідчим суддею ризик переховування від органу досудового розслідування або суду та продовження вчинення кримінального правопорушення, який такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, або домашній арешт у нічний час, не зможуть попередити, оскільки не обмежують ОСОБА_4 в можливості вільно пересуватися.

Отже, слідчий суддя застосовує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, вказані у клопотанні.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. 131, 175, 177, 178, 194, 202, 205 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого ВРЗЗС СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 18 вересня 2025 року, із забороною залишати житло, - цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_4 строком до 18 вересня 2025 року, виконувати такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

(1) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

(2) прибувати до слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, із встановленою періодичністю, а саме щовівторка о 10 год 00 хв, а також до прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій;

(3) не відлучатися від місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

(4) утримуватись від спілкування із потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також з особами, які брали участь в якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Доставити ОСОБА_4 до місця відбування домашнього арешту: АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 181 КПК України, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 22 липня 2025 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіОСОБА_13