НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

29 серпня 2025 року ЄУ № 322/930/24 (Провадження № 1-кп/322/46/25)

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретарка судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

встановив:

4 червня 2024 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 (відомості в ЄРДР внесені 24.11.2023 за №0000546). Того ж дня ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у провадженні.

Ухвалою суду від 24.11.2024 призначено судовий розгляд.

Внаслідок неявки обвинуваченого в чергове судове засідання судом постановлена ухвала про його привід, яка виконана не була.

10.06.2025 на адресу суду надійшло клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого, з метою його приводу для участі у розгляді клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Одночасно з цим подано клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 10.06.2025 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , надано дозвіл на його затримання, з метою приводу до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого і доставки його в суд.

28.08.2025 на підставі згаданої ухвали суду ОСОБА_4 був затриманий. 29.08.2025 ухвалою судді відновлено судове провадження, призначено судове засідання.

З пояснень захисника і обвинуваченого випливало, що копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вони отримали завчасно.

У клопотанні вказані ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України і доводи, щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам.

Прокурор в судовому засідання підтримав доводи клопотання, просив клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому. Навів додаткові обґрунтування ризику, передбаченого ч.5 ст.177 КПК України. Звертав увагу щодо неможливості застосування іншого запобіжного заходу з огляду на приписи ч.7 ст.176 КПК України.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що не з`являвся в судові засідання внаслідок того, що перебував на лікуванні у закладі закритого типу, який йому було заборонено покидати. Там у нього відібрали засоби зв`язку і він не мав можливості повідомити суд про причини неявки. Стверджував, що він інформував адміністрацію вказаного закладу про дане кримінальне провадження і начебто, адміністрацією вживалися заходи щодо сповіщення суду про його місцезнаходження з метою організації відеоконференції. Просив не застосовувати щодо нього даний запобіжний захід.

Захисник заперечував проти застосування запобіжного заходу. Вважав, що заявлені прокурором ризики необґрунтовані. Просив у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження суд дійшов таких висновків.

За правилами ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст.ст.132, 183 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Доведення наявності обґрунтованості обвинувачення, на переконання суду, наразі є неактуальним, з огляду на те, що суд перейшов до стадії судового розгляду, де сторони і будуть обґрунтовувати свої позиції, а на підготовчому провадженні сторона захисту під сумнів не ставила це питання.

Суд погоджується із існуванням заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Про можливість переховування обвинуваченого від суду насамперед свідчить той факт, що ОСОБА_4 усвідомлює, що в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому загрожує покарання на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі. Крім цього, ОСОБА_4 протягом судового провадження неодноразово не з`являвся в призначені судові засідання, внаслідок чого судом постановлялись ухвали про його привід, а в подальшому розшук.

ОСОБА_4 є особою, яка в минулому неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого ч.5 ч.1 ст.177 КПК України. Ба більше, в рамках перевірки пояснень обвинуваченого також встановлено, що вже під час перебування даного кримінального провадження в суді, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, за яке був засуджений вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2024, а також притягається до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України (обвинувальний акт перебуває на розгляді Покровського районного суду Дніпропетровської області).

Наведені обвинуваченим пояснення в контексті його перебування на лікуванні, не спростовують існування заявлених ризиків.

За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Отже з наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Водночас, відповідно до ч.7 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402 - 405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-2, 258 - 258-6, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Отже, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , його вік, здоров`я і матеріальний стан, суд вважає недоцільним визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст.176 - 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 395 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, які відраховуються з дня його затримання (28.08.2025), тобто до 26 жовтня 2025 року (включно).

Встановити строк дії ухвали до 26.10.2025 (включно).

Виконання ухвали доручити ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МЮУ, а в разі неможливості утримання його у даній установі, виконання ухвали доручити відповідній гауптвахті.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим який тримається під вартою в той самий строк з моменту отрмання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1