Справа № 605/303/25
Провадження №1-кп/605/59/2025
ВИРОК

Іменем України

20 серпня 2025 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці в порядку спрощеного провадження щодо проступків з викликом сторін обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000141 від 06 липня 2025 року стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, заміжньої, пенсіонерки, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку немає, не депутат, відповідно до вимог ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1. ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_5 побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Кримінальний проступок скоєно за таких обставин:

05 липня 2025 року, в дообідню пору, приблизно об 11 годині, ОСОБА_5 перебувала вдома, займаючись хатніми справами та гортаючи соціальну мережу «Фейсбук», побачила анонімний допис у групі Підгаєцької територіальної громади, в якому було вказано, що у с. Мужилів чутно корів, та неможливо вночі спати, який вона прокоментувала, написавши, що дійсно так і є. Через деякий час у коментарях ОСОБА_5 відповіла ОСОБА_4 , яка обізвала ОСОБА_5 нецензурними словами та погрожувала їй фізичною розправою. Надалі, цього ж дня, приблизно о 18 год. 20 хв., між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які перебували по АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 на ґрунті раптової неприязні виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на завдання побоїв ОСОБА_5 . Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на життя і здоров`я є кримінально караним, перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , схопила у праву руку дерев`яну палицю та нанесла нею два удари ОСОБА_5 у ділянку лівого плеча, чим завдала потерпілій фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень.

Обвинувачена у судовому засіданні повністю визнала свою вину у висунутому обвинуваченні, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовилася від їх дослідження під час судового розгляду.

У відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченої та потерпілої, та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченої даних, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження не оспорювались, зокрема, доказів на підтвердження винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена пояснила, що дійсно 05 липня 2025 року у неї з потерпілою ОСОБА_5 , на ґрунті попередньої словесної суперечки в соціальній мережі «Фейсбук», виник словесний конфлікт, під час якого вона умисно нанесла потерпілій кілька ударів, завдавши фізичного болю та не спричинивши тілесних ушкоджень. У скоєному розкаялася, шкодує, що так вчинила.

Потерпіла підтвердила обставини, за яких скоєно кримінальний проступок. Зокрема, показала, що в коментарях під дописом в соціальній мережі «Фейсбук» ОСОБА_4 обзивала її, в тому числі нецензурними словами, погрожувала їй. Ця конфліктна ситуація виникла через те, що ОСОБА_4 бере корів на перетримку на кілька днів, а вони недоєні, припнуті на ланцюгах ревуть уночі, тому не дають спати мешканцям села. Тому обвинувачена так агресивно відреагувала на її стверджуючий коментар до анонімного допису про цю ситуацію. А потім, при зустрічі на вулиці, коли вона йшла з своєю 15-річною дочкою, знову почала обзивати її нецензурними словами, схопила палку і двічі вдарила її по лівій руці. Після тих погроз вона почала боятися за себе і за своїх трьох дітей. Вибачень приймати не хоче, примиритися наміру немає, оскільки обвинувачена зганьбила її в публічному просторі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку знайшла своє підтвердження, а її неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України, оскільки вона умисно заподіяла потерпілій побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При призначенні обвинуваченій виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії проступків, особу винної, за місцем проживання компрометуючих матеріалів немає, на наркологічному і психіатричному обліках не перебуває.

Суд враховує щире каяття обвинуваченої як обставину, що пом`якшує покарання. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , що передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.126 КК України, що є достатнім для виправлення обвинуваченої, її перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Майнова шкода внаслідок вчинення вказаного правопорушення відсутня. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні.

Речові докази відсутні.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Запобіжний захід ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Витрати, пов`язані із залученням експерта, - відсутні.

Речові докази відсутні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України. Так, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Головуюча: ОСОБА_7