справа № 619/5260/25
провадження № 1-кс/619/856/25
УХВАЛА

іменем України

10 вересня 2025 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000919 від 04 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

встановив:

Прокурор Дергачівської окружної прокуратури харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000919 від 04 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 03 вересня 2025 року, приблизно о 19 годин 40 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приватному домоволодінні у раніше знайомої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з якою вживаючи алкогольні напої, виявив у останньої мобільні телефони марки «REDMI» моделі «A3 Forest Green 3», «REDMI» моделі «13 Ocean Blue» та золотий ланцюжок із золою підвіскою у вигляді «серця», який перебував на шиї у ОСОБА_5 .

В цей момент ОСОБА_4 , вважаючи, що мобільні телефони та золоті вироби ОСОБА_5 , можуть бути цінними, реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного із застосуванням насильства, діючи умисно та протиправно, відкрито, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок інших осіб, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 , яка на той момент перебувала у положенні сидячи на дивані, схопив її лівою рукою за праве плече та наніс кулаком правої руки один удар у область обличчя ОСОБА_5 з лівої сторони.

Таким чином, ОСОБА_4 , застосувавши відносно ОСОБА_5 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи перевагу у фізичній силі, зірвав рукою золотий ланцюжок із золотою підвіскою у вигляді «серця», які знаходились на шиї ОСОБА_5 , та забрав два мобільні телефони марки виробника «REDMI» моделі «A3 Forest Green 3» та марки виробника «REDMI» моделі «13 Ocean Blue», після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 , матеріальну шкоду.

В подальшому, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення викрито ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого затримано в порядку ст. 208 КПК України, за сукупністю ознак, що свідчить про вчинення останнім кримінального правопорушення.

Так, 04.09.2025 ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України в порядку ст. 208 КПК України.

На підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 КПК України, у присутності понятих слідчим проведено особистий обшук затриманої особи ОСОБА_4 , під час якого у останнього вилучено наступні предмети:

-ланцюжок з металу жовтого кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету WAR 1040961 з пояснювальними написами та підписами понятих;

-мобільний телефон Xiaomi Redmi, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , 2 Сім-карти «Vodafone», одна флеш-карта Micro SD TM «Verico», об`ємом 4 GB, який поміщено до полімерного сейф-пакету WAR 1040962 з пояснювальними написами та підписами понятих.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 05.09.2025 вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих (розшукових) дій.

Оскільки вище вказане майно зберігає на собі сліди кримінального правопорушення і є речовими доказами по справі, посилаючись на положення ст.ст. 36, 64-2, 167-174 КПК України, прокурор просить накласти арешт на зазначене вище майно, яке було вилучене під час особистого обшуку ОСОБА_4 , з метою забезпечення збереження речових доказів, проведеннясудових експертиз, та яке може бути використане, як доказ у кримінальному провадженні.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явились, надали до суду заяви, в якій клопотання підтримали, просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому, та судовий розгляд провести у їх відсутність.

Особа, майно, якої тимчасово вилучене ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала на адресу суду заяву про розгляд клопотання без її присутності, проти накладення арешту не заперечувала.

Відповідно до ч. 1 статті 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого (а у визначених законом випадках дізнавача) та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи стислі строки, встановлені законом для розгляду клопотання, вжиття судом необхідних заходів для забезпечення явки в судове засідання учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання без участі сторін та без фіксації даної процесуальної дії за допомогою технічних засобів відповідно до положень частини 1, 4 статті 107 Кримінального процесуального кодексу України.

Слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження, доводів сторін кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 вересня 2025 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Під час затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено:

- ланцюжок з металу жовтого кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету WAR 1040961 з пояснювальними написами та підписами понятих;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , 2 Сім-карти «Vodafone», одна флеш-карта Micro SD TM «Verico», об`ємом 4 GB, який поміщено до полімерного сейф-пакету WAR 1040962 з пояснювальними написами та підписами понятих.

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 05.09.2025, вищезазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину та завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

На теперішній час вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, яке інкримінується, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому існують обґрунтовані підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити даний вид забезпечення кримінального провадження, так як незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вилученого майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор обґрунтував підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема, необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих дій.

Всі зазначені вище процесуальні дії направлені на здійснення швидкого, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування з метою встановлення істини по кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, вказане у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та ст. 170 КПК України.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, на даний час оцінка вилученого майна не встановлена, відповідні експертизи не проведені, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду майно, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування,до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо відомостей про факт вчинення кримінального правопорушення та наявність підстав вважати тимчасово вилучене майно доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно, на думку суду, є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим (дізнавачем), прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Відповідно до Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого (дізнавача), в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 98, 131, 132, 169-173, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт в рамках кримінального провадження № 0000919 від 04 вересня 2025 року на тимчасово вилучене майно, яке було виявлено та вилучено 04 вересня 2025 року під час обшуку затриманого,в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на:

- ланцюжок з металу жовтого кольору, який поміщено до полімерного сейф-пакету WAR 1040961 з пояснювальними написами та підписами понятих;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi, IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 , 2 Сім-карти «Vodafone», одна флеш-карта Micro SD TM «Verico», об`ємом 4 GB, який поміщено до полімерного сейф-пакету WAR 1040962 з пояснювальними написами та підписами понятих, який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування даним майном, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухвалення відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Зберігання арештованого майна здійснювати відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012.

Уповноваженим службовим особам, для досягнення цілей кримінального провадження дозволити користування та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню після її постановлення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору та особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

У разі відсутності вищевказаних осіб під час оголошення судового рішення, його копію надіслати таким особам не пізніше наступного робочого дня.

Виконання ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Роз`яснити положення, які закріплені в ч. 1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1