ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1755/25 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року Кривий Ріг

07.05.2025р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2025р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08.06.2025 року, включно.

за участю захисника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому у кримінальному провадженні ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 08.06.2025р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі:

- вважає, що обвинувачений більше двох років перебуває під вартою, та перебуває за межами розумних строків, строк тримання під вартою продовжується без підтвердження прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та такі ризики з боку обвинуваченого відсутні;

- вважає, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, та вважає, що на теперішній час існують достатні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, одружений, має постійне місце проживання;

- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього певних обов`язків.

Про дату, час та місце судового розгляду обвинувачений повідомлений належним чином, клопотання про участь у судовому засіданні не подав, його інтереси у судовому засіданні представляє захисник ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, позицію прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчиненого в умовах воєнного стану; у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення послався на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчиняти новий злочин, не зменшились, та відсутня можливість завершення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими та один особливо тяжкий.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, відомості про його особу, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх наявність, та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо їх існування.

Зокрема ризиками, крім іншого, слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції досліджуючи можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не вбачає достатніх та належних підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що тримання під вартою, у даному випадку, є тим заходом забезпечення кримінального провадження, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених на відміну від інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених у даному кримінальному провадженні, не зменшилися та продовжують існувати, а тому доводи апеляційних скарг захисників та обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є незаконною, є безпідставними.

Рішення про продовження строку тримання під вартою ухвалено судом першої інстанції на підставі вимог діючого КПК України. Суд першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою першочергово досліджує існування ризиків з боку обвинуваченого, та зокрема у даному випадку, з урахуванням пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який перебуває на розгляді в суді.

Суд апеляційної інстанції не вважає перебування обвинуваченого під вартою тривалим, та зазначає, що чинний КПК України передбачає розумність строку кримінального провадження, що в свою чергу має наслідком впливу також і на строк перебування особи під вартою до ухвалення судового рішення, проте КПК України також містить у собі і розмежування складності кримінальних проваджень, які беззаперечно мають істотні часові розбіжності при їх вирішенні, що виражається у можливості продовження строку досудового розслідування. Такий процесуальний захід не позбавлений свого логічного змісту і при судовому розгляді.

Суд апеляційної інстанції не заперечує необхідності поваги до особистої свободи осіб, до яких застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням спливу певного проміжку часу, яке, на переконання сторони захисту, має ознаки тривалості, проте, враховуючи суспільний інтерес до наслідків кримінального провадження, та заходів його забезпечення, які застосовує Держава для його вирішення, вони не вказують на порушення вимог ст. 5 ЄКПЛ, про що наголошено зокрема у рішеннях ЄСПЛ «Кудла проти Польщі» та «Маккейн проти Сполученого Королівства», в яких суд констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Проте, безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Як було наголошено вище, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, вчиненого в умовах воєнного стану; у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин з метою збуту, тобто обвинувачуються у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими та один особливо тяжкий.

Значний суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні не викликає сумніву з урахуванням умов пред`явленого обвинувачення, відомостей про його особу та його репутацію.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти, а доводи апеляційної скарги захисника є неспроможними та не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2025р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08.06.2025р., включно - залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2025р., якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08.06.2025р., включно - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: