В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в умовах дії воєнного стану у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 жовтня 2024 року за № 0001562за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікольський, Джезказганської області, Казахстан, громадянина України, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2024 року о 13 годині 23 хвилини водій ОСОБА_3 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним автомобілем марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.11.2005, грубо порушуючи вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху, згідно до якого «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеку чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися до інших осіб», маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, перебував на перехресті вул. Дніпровської з вул. Новоросійською в м. Павлоград, де здійснив повну зупинку керованого автомобіля, та в подальшому, маючи намір відновити свій рух, не переконався у безпеці початку руху заднім ходом.

У вказаний час, позаду зазначеного вище транспортного засобу, рухався велосипедист - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мала намір перетнути вул. Новоросійську на інший її бік зліва направо відносно руху автомобіля марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Під час руху водій ОСОБА_3 проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, перед початком руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , почав здійснювати рух заднім ходом, у напрямку велосипедиста ОСОБА_6 .

При здійсненні у зазначених умовах подальшого руху, поблизу буд. 541 по вул. Дніпровській у м. Павлоград, на нерегульованому пішохідному переході, о 13 годині 23 хвилин водій ОСОБА_3 , допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на велосипедиста ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту ОСОБА_6 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху в якому вказано:

«Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеку чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися до інших осіб.»

Невиконання вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого велосипедисту ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя (в лобній ділянці зліва - підкірна гематома), забою грудного відділу хребта, компресійного перелому тіла 12 хребця грудного відділу хребта І ступню.

Виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як на 21 день).

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил дорожнього руху України особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Суду пояснив, що повністю згоден з пред`явленим обвинуваченням, беззаперечно визнає його, а наведені в обвинуваченні час, місце,спосіб та всі обставини вчинення злочину встановлено та наведено у обвинувальному акті вірно. Свої дії піддав критичній оцінці, висловивши жаль щодо скоєного. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини ним не оспорюються, викладені в обвинувальному акті обставини відповідають подіям кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, повідомила, що 08 жовтня 2024 року о 13 годині 20 хвилин на перехресті вул. Дніпровської з вул. Новоросійською в м. Павлоград мала намір перетнути вул. Новоросійську на інший її бік зліва направо відносно руху автомобіля марки «Daewoo Lanos», проте під час перетину дороги, обвинувачений допустив наїзд задньою частиною керованого ним автомобіля. Підтвердила, що обвинувачений відшкодував їй збитки, просила не позбавляти обвинуваченого волі та права керування транспортним засобом. Не заперечує розглядати провадження із застосуванням ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини вона не оспорює.

Крім повного визнання провини і свідчень, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується і іншими фактичними доказами провадження, які всіма учасниками судового розгляду визнані, ніким не оспорюються, а тому у відповідності з ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільними їх дослідження. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені наявними у провадженні доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого та потерпілої, дійшов висновку, що ОСОБА_3 винний у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується за обставин, які вказані вище.

Таким чином, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України доведена повністю та підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його згідно зі ст. 12 КК України до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягався, за місцем проживання характеризується посередньо, до адміністративної відповідальності як взагалі так і за порушення Правил дорожнього руху не притягався, на обліку в психіатричному диспансері та у лікаря-нарколога не перебуває, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та відшкодування шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

За вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Враховуючи сукупність наведених обставин, ступінь негативних наслідків вчиненого обвинуваченим, дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, позицію сторони обвинувачення, так прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки, потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі та права керування транспортними засобами, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, останньому необхідно призначити покарання в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд зазначає, що застосування ст. 75 КК України у разі засудження за кримінальне правопорушення, пов`язане, зокрема, з порушенням правил безпеки дорожнього руху особами, які керували транспортними засобами у стані наркотичного сп`яніння, законодавчо заборонене.

Водночас, вирішуючи питання щодо доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, враховуючи особу ОСОБА_3 , який офіційно не працевлаштований, тобто його діяльність не пов`язана з професією водія, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, зважаючи, що потерпілій заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання,

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і до набрання вироком законної чинності не обирається.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Під час проведення досудового розслідування проводилися судові експертизи на проведення яких було витрачено 3 989,50 грн. Зазначені витрати у відповідності вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених судових інженерно-транспортних експертиз № СЕ-19/113-24/6330-ІТ від 13.11.2024 у розмірі 2 397,70 грн. та № СЕ-19/113-24/6433-ІТ від 21.11.2024 у розмірі 1 591,80 грн.

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року на транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом заборони його користування, відчуження та розпорядження скасувати.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного звернення вироку до виконання.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчика Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Шевченко, буд 51, повернути власнику ОСОБА_8 за належністю;

- медичну картку на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 21 аркуші - повернути до КНП «ПЛІЛ» ПМР за належністю;

- оптичний диск «Verbatim» CD-R 700 MB, 52x, 80 min, на якому мається запис з камери відеоспостереження за 08.10.2024, із зафіксованим механізмом дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вул. Новоросійської та вул. Дніпровської в м. Павлоград залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3 989,50 грн. (три тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять грн. 50 коп.).

Арешт, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2024 року на транспортний засіб марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом НОМЕР_2 від 17.11.2005 є ОСОБА_8 , - шляхом заборони його користування, відчуження та розпорядження скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до набрання вироком законної сили не обирається.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1