Справа № 461/2661/25
Провадження № 1-кс/461/3025/25
У Х В А Л А
Іменем України
12.05.2025 року. м. Львів
в с т а н о в и в :
адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений на транспортний засіб марки «Peugeot 3008», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 ,в частині користування.
Клопотання вмотивоване тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведено усі необхідні слідчі дії з вказаним транспортним засобом. Заявник вказує, що транспортний засіб зберігається на арешт майданчику, у зв`язку із чим завдає заявнику істотної шкоди, оскільки зберігання його під відкритим небом та без належного технічного обслуговування призведе до виведення з ладу окремих агрегатів чи його в цілому. Сторна захисту просить врахувати, що ОСОБА_3 та його дружина є особами пенсійного віку, часто хворіють, що зумовлює відвідування лікувальних закладів За наведених підстав, просить клопотання задовольнити та скасувати арешт в частині користування транспортним засобом марки «Peugeot 3008», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
В судове засідання адвокат ОСОБА_6 та особа в інтересах якої подано клопотання ОСОБА_7 не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання, просила здійснювати розгляд справи за їх відсутності.
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 у судовому засіданні проти вимог клопотання заперечив. Зазначив, що ОСОБА_3 підозрюється у пропозиції та наданні службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в його інтересах дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такого. Вказане кримінальне правопорушення є тяжким, відповідно до вимог Кримінального кодексу України. Тому у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту з метою конфіскації майна як виду покарання.
Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.04.2025 року накладено арешт на транспортний засіб марки «Peugeot 3008», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_2 .
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту була необхідність проведення слідчих дій з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Згідно із ч.1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, та п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.
За загальним правилом, закріпленим у ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі і арешт майна, допускається тільки у разі коли потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора та одночасно з цим може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Арешт майна допускається, в тому числі, з метою конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
ОСОБА_3 підозрюється у пропозиції та наданні службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в його інтересах дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, санкція статті якого передбачає безальтернативне покарання у виді на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такого.
Згідно з ч. 1 ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
Згідно зі ст. 95 КПК України, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Отже, на переконання слідчого судді, наразі таке втручання у право власності як арешт майна переслідує легітимну мету, а саме забезпечення в майбутньому можливої конфіскації майна як виду покарання. Суд дійшов висновку, що заявник не довів, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна відпала потреба або, що такий арешт накладено необґрунтовано, оскільки клопотання заявника про скасування арешту майна не містять нових обставин, які б не були дослідженні слідчим суддею під постанвлення ухвали про арешт майна.
Таким чином, внаслідок відсутності правових підстав для скасування чинних арештів майна належить відмовити у задоволенні відповідного клопотання.
Керуючись ст.ст.100, 170, 171, 173, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 12 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1