Провадження № 1-кс/643/3568/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001107 від 23.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

До Салтівського районного суду міста Харкова засобами поштового зв`язку надійшло зазначене клопотання прокурора.

З клопотання та наданих до нього матеріалів слідує, що у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР № 0001107 від 23.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , використовуючи сталі корупційні зв`язки з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та ІНФОРМАЦІЯ_2 , налагодив схему ухилення від мобілізації осіб призивного віку, шляхом періодичної видачі фіктивних повісток на проходження ВЛК, сприянні в оновленні даних у ТЦК та СП без їх подальшої мобілізації, а також відтермінування від призову на підставі фіктивних висновків лікарсько-консультативної комісії. При цьому, для деяких осіб, через наявні корупційні зв`язки в ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювалася їх реєстрація в якості ВПО або перереєстрація до іншого району м. Харкова, що надавало можливість у подальшому координувати протиправну діяльність з відповідними посадовими ТЦК та СП з якими у ОСОБА_6 налагоджені особисті контакти, сприяючи таким чином особам призовного віку в уникненні призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 вчиняв вказані протиправні дії в інтересах ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

19.06.2024 о 08 год. 54 хв. ОСОБА_6 затриманий слідчим УСБУ в Харківській області в порядку ст. 615 КПК України.

19.06.2025 на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова про дозвіл на обшук від 17.06.2025 проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме в домоволодінні з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено:

1. Телефон Samsung Galaxy S24+, моделі SM-S926B/DS, серійний номер НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 з поміщеними до нього sim карткою №1: НОМЕР_4 , з sim карткою №2: НОМЕР_5 ;

2. Телефон Samsung S24 Ultra SM-S928B/DS, серійний номер НОМЕР_6 , імеі1: НОМЕР_7 , імеі2: НОМЕР_8 , з поміщеною до нього sim карткою: НОМЕР_9 .

Вилучені під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 предмети, речі та документи містять інформацію, яка має значення для розслідування вказаного кримінального провадження, можуть мати на собі слідову та (або) іншу інформацію, що має доказове значення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.

19.06.2025 постановою слідчого вказані предмети, речі та документи визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, встановлено, що речі та документи, вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зазначені у пункті №1 належать ОСОБА_3 , власником майна під №2 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки вилучення вказаних речей і документів здійснено за місцем фактичного проживання останніх, та відповідно до пояснень, наданих слідчому під час проведення обшуку.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судове засідання прокурор не з`явився, повідомлявся належним чином.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання.

Підстав для визнання явки прокурора обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України його не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення, дослідивши клопотання про арешт майна та додані матеріали, встановив таке.

У провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР № 0001107 від 23.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, проведення обшуку та вилучення майна відповідало меті та обставинам події даного кримінального провадження, майно має статус тимчасово вилученого, визнано речовим доказом, а відповідна постанова не ставилась під сумнів заінтересованими особами.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя доходить переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі. Арешт майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативні наслідки арешту майна, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.

Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Враховуючи вищевикладене, положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст. 173 КПК України, керуючись загальними засадами кримінального провадження, викладеними в ст. 7 КПК України, слідчий суддя, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку, вважає необхідним зобов`язати слідчого, прокурора передати на відповідальне зберігання особі, у якої було вилучено зазначений у клопотанні мобільний телефон після проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронних носіях експертами в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному мобільному телефоні, для залучення до матеріалів кримінального провадження до 26.07.2025 включно, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Таким чином, слідчий суддя покладає на слідчого, прокурора обов`язок з 27.07.2025 повернути вказаний мобільний телефон його власнику, та у відповідності до цього визначити місце зберігання вказаного майна.

Керуючись ст. 131 132, 170 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001107 від 23.10.2024, на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме в домоволодінні з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме:

Телефон Samsung Galaxy S24+, моделі SM-S926B/DS, серійний номер НОМЕР_1 , імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 з поміщеними до нього sim карткою №1: НОМЕР_4 , з sim карткою №2: НОМЕР_5 .

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0001107 від 23.10.2024, на тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем фактичного мешкання місцем фактичного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме в домоволодінні з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , майно належне ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме:

Телефон Samsung S24 Ultra SM-S928B/DS, серійний номер НОМЕР_6 , імеі1: НОМЕР_7 , імеі2: НОМЕР_8 , з поміщеною до нього sim карткою: НОМЕР_9 .

Місцем зберігання вказаних вище мобільних телефонів визначити СВ УСБУ в Харківській області до 26.07.2025 включно, протягом якого надати стороні обвинувачення строк для проведення відповідних експертиз, зняття виявленої інформації на електронні носії спеціалістами (експертами) в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаних носіях, для залучення до матеріалів кримінального провадження, а також провести необхідні інші слідчі дії, а з 27.07.2025 зобов`язати слідчого/прокурора передати на відповідальне зберігання вказані у цій ухвалі мобільні телефони особам, у яких вони були вилучені або власникам цього майна, та попередити таких осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9