Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1468/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р. м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , користувача майном ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000161 від 28.06.2025 року року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 , за погодженням з начальником Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляді місця події, а саме трактора марки «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 та який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а також гужову повозку до трактора марки «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 власником та користувачем якої є ОСОБА_5 шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Відповідно до клопотання та доданих документів, 28.06.2025 о 00 год. 11 хв. до ВП №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від лісничого Сущанського лісництва ДП «Олевський лісгосп АПК» про те, що в кв. 61 вид. 9 та кв. 61 вид. 4 Сущанського лісництва ДП «Олевський лісгосп АПК» виявлено незаконну порубку дерев породи сосна, у кількості 4 одиниці, яку вчинив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000161 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Трактор марки «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_2 , який вилучений під час проведення огляду місця події визнано речовим доказом.

В ході досудового розслідування встановлено, що трактор марки «ЮМ3» р.н. НОМЕР_2 перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 та перебуває та власності ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_2 .

Також в ході досудового розслідування було встановлено, що гужова повозка до трактора марки «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 , яка була вилучена в ході огляду місця події перебуває у власності та користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 .

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що на його переконання, існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучений трактор та гужову повозку, які в подальшому буде досліджено та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог ст. 94 КПК України та з метою прийняття законного процесуального рішення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала повністю та просила задоволити. Зазначила, що вилучений трактор «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 та гужову повозку до нього визнано речовими доказами, крім того слідчим заплановано проведення слідчих дій, які вимагають наявності та збереження вказаних речових доказів.

Власниця майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила частково, посилаючись на те, що їй не було відомо, що ОСОБА_5 , який попросив у неї трактор на нетривалий час для особистих потреб, використовував для здійснення протиправної діяльності. Також зазначила, що трактор їй потрібний для використання у домашньому господарстві. У зв`язку з цим просила надати можливість користування вказаним трактором.

Користувач майном ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання частково та зазначив, що дійсно він взяв трактор «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 у ОСОБА_4 для власних потреб по господарству. Указав, що його знайомий ОСОБА_8 попросив його перевезти трактором деревину, однак про протиправність дій останнього йому відомо не було. У зв`язку з цим просив надати можливість ОСОБА_4 користування вказаним трактором.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права (пункт 1 частина 1 статті 7 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 8 КПК України).

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею (абзац 3 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012).

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Частиною першою статті 170 КПК України поняття арешту майна визначено як тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 10 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в межах вказаного кримінального провадження та воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Окрім того, слідчим у достатній мірі наведено наявність підстав, які можуть свідчити про те, що вказане майно може містити на собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Крім того, слідчий суддя враховує нетривалі строки досудового розслідування та процесуальну позицію прокурора щодо необхідності проведення слідчих дій із вилученим майном, що потребує його збереження та наявності у розпорядженні слідчого підрозділу.

На даному етапі слідчий суддя вважає використання вказаного майна як доказу в кримінальному провадженні цілком можливим, у зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що вказане майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження зазначеного майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідне накладення арешту на це майно.

Враховуючи принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна з метою збереження речових доказів з підстав, зазначених у клопотанні, відповідає вимогам процесуального закону, а відтак підлягає задоволенню.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст. 174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000161 від 28.06.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході огляду місця події, а саме: трактор марки «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 та перебуває у користуванні ОСОБА_5 , а також гужову повозку до трактора марки «ЮМЗ» р.н. НОМЕР_1 власником та користувачем якої є ОСОБА_5 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

Попередити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1