Провадження № 11-сс/4823/394/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 від 29.11.2024 про закриття кримінального провадження № 0000051 від 15.08.2023 року.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що скарга та пояснення скаржника не свідчать про наявність неповноти при перевірці слідчим матеріалів кримінального провадження, оскільки необхідні та можливі докази у цьому провадженні зібрані, обставини досліджені в повному обсязі, а прийняте рішення відповідає вимогам норм кримінального судочинства, що підтверджує й оскаржувана постанова слідчого. У справі в ході досудового розслідування зібрані усі можливі та допустимі докази, а тому постанова слідчого містить належне та достатнє обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження за відсутністю в діях працівників установи виконання покарань кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. А вимога засудженого ОСОБА_7 визнати протиправною бездіяльність слідчого, яка, на його думку, полягає у тому, що після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження слідчим не вчинено жодних процесуальних дій для встановлення факту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства. Такого рішення слідчого судді за наслідком розгляду скарги на досудовому розслідуванні в порядку § 1 Глави 26 КПК України як визнання бездіяльності слідчого, як про це в скарзі просить потерпілий, не передбачено, а тому скарга не може бути задоволена в цій частині.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати вказану ухвалу, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 від 29.11.2024 про закриття кримінального провадження № 0000051 від 15.08.2023 року Звертає увагу, що слідчий суддя безпідставно не взяв до уваги його доводи про відсутність у матеріалах справи підтвердження здійснення слідчих дій, які були б спрямовані на розкриття кримінального правопорушення та його заперечення щодо висновку про невстановлення винуватих осіб. Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, слідчим суддею, на порушення вимог КПК України, не досліджено ряд доказів щодо бездіяльності слідчого та явної незаконності постанови слідчого ДБР від 29.11.2024 року та яким не надана належна правова оцінка. Так, він неодноразово звертався з клопотаннями про долучення додаткових доказів до матеріалів кримінального провадження, натомість жодної відповіді отримано ним не було, також ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, він звернувся з клопотанням про допит свідків на спростування цих фактів фальсифікації матеріалів працівниками пенітенціарної служби, звертався зі скаргою на бездіяльність слідчого та про відвід слідчого ДБР ОСОБА_8 , так як ні в матеріалах провадженні, ні в ухвалі не міститься згадок про винесення постанови слідчого від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження, так само як і до теперішнього часу ним не отримано копії даної постанови, що свідчить про явну фальсифікацію слідчим ДБР ОСОБА_8 матеріалів кримінального провадження. Таким чином, він був позбавлений права доступу до справедливого суду та права оскаржити постанову слідчого ДБР від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження, оскільки слідчий суддя, замість здійснювати судовий контроль та чинити правосуддя, зайняв позицію сторони обвинувачення. Вважає, що слідчий суддя не дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спільних відносин, як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Таким чином, оскаржуване рішення слідчого судді позбавляє його реалізувати своє право на оскарження постанови слідчого ДБР про закриття кримінального провадження, а висновки слідчого судді про неможливість переконатися чи дотримався скаржник вимог КПК України при поданні заяви про вчинення кримінального правопорушення працівниками ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№31)» - безпідставними.

Заслухавши доповідача, особу, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався в повній мірі зазначених вимог закону.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим або прокурором всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження у сукупності.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з абз.1 ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавач, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

За вимогами ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Як убачається з матеріалів справи, П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 15.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

У ході досудового розслідування слідчим та прокурором отримано інформацію від ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» щодо засудженого ОСОБА_7 , зокрема, копії документів щодо притягнення останнього до відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, копії письмових пояснень засудженого щодо вчинених ним дисциплінарних порушень, копії характеристик щодо ОСОБА_7 , копії медичних висновків щодо останнього; довідку щодо реалізації ОСОБА_7 права, у тому числі, на щоденну прогулянку та виходу до молитовної кімнати; довідку щодо кількості проведених обшуків у камерах, де утримувався ОСОБА_7 ; довідку щодо проведення ремонтних робіт в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)»; копії документів щодо діяльності у вказаній установі виконання покарань релігійних організацій; довідку про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_7 ; отримано матеріали перевірки від Новгород-Сіверської окружної прокуратури за скаргою засудженого ОСОБА_7 на постанову про накладення дисциплінарного стягнення.

Окрім того, в ході розслідування двічі допитано як потерпілого ОСОБА_7 (24.10.2023 та 20.09.2024), допитано як свідків працівників ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; отримано перелік засуджених, з якими ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)», та допитано їх як свідків, а саме: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Проведено огляд інформації, що міститься на флеш-носії «MIMBRAND 4GB», який надійшов від заявниці ОСОБА_18 .

Згідно з висновком службового розслідування Міністерства юстиції України від 19.02.2024 щодо невиконання або неналежного виконання особами рядового і начальницького складу ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на установу завдань, не знайшли свого підтвердження відомості, викладені в заяві ОСОБА_7 від 17.11.2023 щодо можливих порушень його прав службовими особами установи виконання покарань.

Постановою слідчого від 29.11.2024 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000051 від 15.08.2023, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

На переконання колегії суддів, слідчий дійшов обґрунтованого висновку, з чим погоджується і колегія суддів, що в ході досудового розслідування кримінального провадження були прийняті всі передбачені заходи для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в обґрунтування закриття кримінального провадження слідчий зазначає про те, що кожна з обставин, повідомлена потерпілим ОСОБА_7 відносно порушенням з боку працівників установи виконання покарань, була перевірена у ході досудового розслідування, та не знайшла свого підтвердження. Було встановлено, що протягом 2022-2023 років засуджений ОСОБА_7 до виконання ремонтних робіт не залучався і кошти на будівельні роботи, у тому числі, як благодійна допомога, від нього не надходили, він, також, не був обмежений у праві на щоденну прогулянку та відвідування релігійних кімнат, за вказаний період скарг від нього на адресу адміністрації установи відбування покарань не надходило.

Слідчий суддя прийшов до переконливого та обґрунтованого висновку, що в даному випадку не встановлено порушення загальних положень досудового розслідування, оскаржувана постанова винесена на підставі зібраних матеріалів. В ході розгляду скарги ОСОБА_7 не підтвердив належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається, як і не спростував жодного доводу, зазначеного у постанові як підставу до закриття кримінального провадження. Скарга та пояснення ОСОБА_7 не свідчать про наявність неповноти при перевірці слідчим матеріалів кримінального провадження, оскільки необхідні та можливі докази у цьому провадженні зібрані, обставини досліджені в повному обсязі, а прийняте рішення відповідає вимогам норм кримінального судочинства, що підтверджує й оскаржувана постанова слідчого.

Матеріали провадження свідчать про те, що слідчим проведено повну та об`єктивну перевірку, а скаржник не надав суду доказів, які б могли слугувати підставою для скасування оскаржуваної постанови з мотивів наведених у скарзі.

Крім цього, підстав, які б викликали сумнів у всебічності та неупередженості проведення досудового розслідування і дослідженні обставин кримінального провадження, що стали приводом для винесення вищезгаданої постанови, колегією суддів не встановлено.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя перевірив дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального законодавства і дійшов обґрунтованого висновку, що під час кримінального провадження вжиті всі відповідні заходи для встановлення істини по справі, а прийнята слідчим постанова про закриття кримінального провадження є такою, що відповідає загальним засадам кримінального провадження та є обґрунтованою і законною.

Будь-яких додаткових відомостей, які б не були враховані слідчим при винесенні постанови під час розгляду скарги слідчим суддею та розгляду в суді апеляційної інстанції не повідомлено, будь-яких доказів на спростування висновків слідчого під час розгляду скарги не подано, тому доводи апеляційної скарги є необґрунтованими.

Доводи ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі про визнання протиправною бездіяльність слідчого, яка, на його думку, полягає у тому, що після скасування попередньої постанови про закриття кримінального провадження слідчим не вчинено жодних процесуальних дій для встановлення факту та обставин вчинення кримінальних правопорушень, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, окрім іншого, бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора.

Зокрема, ч. 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні; відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Разом з тим, п. 3 ч. 2 ст. 308 КПК України передбачає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого під час досудового розслідування може бути лише про зобов`язання вчинити певну дію, а не про визнання таких дій протиправними.

Тобто, такого рішення слідчого судді за наслідком розгляду скарги на досудовому розслідуванні як визнання бездіяльності слідчого, як про це в скарзі просить потерпілий, не передбачено, а тому скарга не може бути задоволена в цій частині, про що було вмотивовано зазначено слідчим суддею в своїй ухвалі, і з чим також погоджується колегія суддів.

Слідчий суддя достатньо ретельно перевірив доводи, які були викладені в скарзі, проаналізував та дав оцінку, як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав до скасування якої, за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Із огляду на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, оскільки у межах цього кримінального провадження було вжито всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України, із точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст.2 КПК України.

В ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних, які б вказували на неповноту, неправильність чи неефективність досудового розслідування, а в апеляційній скарзі не наведено належних доводів, які б слугували підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження та ухвали слідчого судді.

Всупереч доводам апелянта, постанова про закриття кримінального провадження, за своїм змістом, повністю відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі щодо мотивів її прийняття, її обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, зокрема, щодо підстав для закриття кримінального провадження, які передбачені п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином, вимоги апеляційної скарги про необхідність скасування ухвали слідчого судді є безпідставними та не підтверджені належними доказами, а відтак апеляційну скаргу ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_8 від 29 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000051 від 15 серпня 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4