Справа №369/5124/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4414/2025 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

3 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Даною ухвалою суду продовжено строк тримання обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 19 травня 2025 року до 17 липня 2025 року включно, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, без альтернативи внесення застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, суд зазначив про наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час із забороною покидати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 - в період часу з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.

Зазначає, що ризики, які зазначені в оскаржуваній ухвалі є необґрунтованими та безпідставними. Зокрема, твердження суду про те, що ОСОБА_6 знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від суду є безпідставними, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, раніше не судимий, має місце реєстрації. А також, безпідставним є твердження щодо ризику впливу ОСОБА_6 на свідків чи потерпілих, оскільки прокурором та судом не встановлено будь-якого незаконного впливу на свідків чи потерпілих.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , стверджує, що будь-які ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, на запобігання яким спрямоване застосування запобіжного заходу - тримання під вартою. Так, ОСОБА_6 одружений, до затримання працював на посаді токаря в ТОВ «Інгуар», позитивно характеризується за місце роботи та проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. Крім того, обвинувачений тривалий час хворіє на захворювання легень і відповідно його постійне перебування у місцях несвободи негативно впливає на стан його здоров`я .

Також вказує, що в ухвалі суду не наведено жодного доводу щодо неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати, змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі.

Зазначає, що судом взято до уваги безпідставні доводи сторони обвинувачення, що у разі визнання його винуватим він може вчиняти дії з метою переховування від суду, незаконно впливати на свідків чи потерпілих. Вважає, що висновки суду щодо наявності зазначених ризиків ґрунтуються лише на припущеннях.

Вказує про наявність у нього сім`ї, постійного місця проживання, з місця роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, стан здоров`я незадовільний.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження №0006023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2025 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 (шістдесят) календарних днів, тобто з 19 травня 2025 року до 17 липня 2025 року (включно).

Підставами для продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду з огляду на тяжкість обвинувачення та санкцію інкримінованих злочинів та впливати на потерпілих та свідків.

Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, заявлені ризики неправомірної поведінки обвинуваченого, а саме переховування від суду, вплив на свідків та потерпілих станом на сьогодні не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суду не представлено.

Також колегія суддів вважає, що при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції обґрунтовано не визначено розмір застави ОСОБА_6 , оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Доводи апеляційних скарг про те, що прокурор не довів існування ризиків є необґрунтованими, оскільки питання щодо застосування запобіжного заходу розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів контрольного провадження вбачається, що при продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 місцевий суд враховував не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, а й існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апелянтів про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_6 та наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, місця проживання та позитивної характеристики, інших даних про особу обвинуваченого, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останньому запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Відтак, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник та обвинувачений просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 травня 2025 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя