Справа № 675/956/24
Провадження № 1-кп/675/18/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2025 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,

представника Служби у справах дітей Ізяславської міської ради ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі кримінальне провадження № 0000864, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 грудня 2023 року, про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КК України, у вчиненні якого обвинувачується

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Припуні Ізяславського району Хмельницької області, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, на утриманні дітей не має, працюючий у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Українські ветеринарні технології», житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 спричинив умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_8 за таких обставин.

02 грудня 2023 року близько 23 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , де в цей час також перебував ОСОБА_8 . Під час спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виникли неприязні відносини, під час яких у ОСОБА_4 виник раптовий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів особистих неприязних відносин, умисно та протиправно, використовуючи фізичну силу, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в обличчя зліва, від якого останній втратив рівновагу та впав на землю. Надалі ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , використовуючи фізичну силу, повторно наніс ОСОБА_8 не менше одного удару кулаком правої руки в обличчя зліва.

Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_4 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового вдавленого перелому передньо-латеральної стінки лівої верхньощелепної пазухи та кісток носа зліва з крововиливами в обидві верхньощелепні пазухи, із синцем та садном на поверхні носа зліва, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді рани на слизовій оболонці верхньої губи зліва, рани на слизовій оболонці нижньої губи зліва, що кожне окремо та в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю за встановлених досудовим слідством обставин, давати покази та відповідати на запитання відмовився.

Окрім визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується іншими дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, допитаний в ході судового розгляду в якості потерпілого ОСОБА_8 суду показав, що 02 грудня 2023 року він разом із своїм другом ОСОБА_9 відпочивали в більярдному клубі «Кабріолет», пили пиво, грали на більярді. В цей час в тому ж клубі знаходились ОСОБА_4 з ОСОБА_10 , які також пили. Потерпілий зазначив, що вони відпочивали різними компаніями і будь-яких конфліктів між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 в клубі не було. Приблизно о 22 годині 22 годині 30 хвилин всі разом вийшли з приміщення клубу і попрямували до магазину «Ромашка», де ще хвилин 15 спілкувались всі разом, оскільки з клубу вийшло багато знайомих потерпілого, після чого першими звідти пішли ОСОБА_8 з товаришем ОСОБА_9 додому по вулиці Козацькій. Разом з ними йшли ще ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки всім було по дорозі. Потім від зупинки пішли ОСОБА_4 та ОСОБА_10 . Раптово їх наздогнали декілька хлопців, серед яких були ОСОБА_4 та ОСОБА_10 біля спуску вниз в районі магазину, і розпочали незрозумілий спір, а ОСОБА_4 несподівано наніс удар кулаком правої руки в ліву верхню щелепу ОСОБА_8 , від чого потерпілий втратив свідомість і впав та більшу частину бійки пролежав без свідомості. ОСОБА_8 показав, що йому наносили ще удари ногами по обличчю, але потерпілий не зміг повідомити, хто саме і скільки ударів наніс. Як виявилось в подальшому, ОСОБА_9 в той час також били. В подальшому ОСОБА_8 підняли з землі ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , однак причин побиття йому не повідомили, лише погрожували, щоб він нікуди не звертався. На думку потерпілого, всю подію бачила ОСОБА_11 , яка залишалася з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_12 десь за хвилину до початку бійки пішов додому. ОСОБА_8 вказав, що ще повертався по шапку, яку згубив під час бійки, а де подівся товариш він не бачив. Потерпілий повідомив, що йому було дуже погано, в напівсвідомості добирався додому, але зміг дійти лише до своїх родичів ОСОБА_13 , які живуть по вулиці Вокзальній. Вони надали йому першу допомогу і відвели додому. ОСОБА_8 вказав, що наступного ранку він дуже погано себе почував, боліли синці та садна обличчя спухло, він не міг їсти, тому що боліла верхня щелепа, потерпілий звернувся до КНП «Ізяславська МБЛ», а наступного дня його направили для лікування в обласну лікарню, де пройшов курс лікування. Потерпілий зазначив, що під час лікування до нього ОСОБА_4 не телефонував, не приходив, допомоги, в тому числі матеріальної не надавав і не пропонував. Після проходження курсу лікування потерпілий довгий час не міг нормально харчуватись, страждав від частих головних болей, в зв`язку з чим не міг працювати і забезпечувати свої потреби. ОСОБА_8 повідомив, що писав заяву в поліцію на ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , однак в подальшому відмовився від обвинувачення проти ОСОБА_10 , вказав, що досудове слідство проводилося невиправдано довгий час, безпідставно змінювались слідчі, відбувались ще якісь події, внаслідок чого потерпілий був змушений звертатись зі скаргами. Потерпілий не заперечує, що під час досудового слідства ОСОБА_4 робив йому пропозиції примирення та закриття кримінального провадження з наданням матеріальної компенсації, однак запропонований розмір матеріальної компенсації не влаштував потерпілого. Також ОСОБА_8 підтвердив, що йому відшкодовано ОСОБА_4 41000 грн, але вважає, що вказана сума є недостатньою для покриття всіх витрат, включаючи витрати на допомогу адвоката і моральну шкоду, вказує, що виплачена сума покриває лише матеріальні витрати на лікування. ОСОБА_8 категорично стверджував, що не бачив з боку ОСОБА_4 ні активного сприяння розкриттю злочину, ні щирого каяття, а тому вважає, що обвинуваченому слід обрати найсуворіше покарання.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_10 суду показав, що того дня свідок та ОСОБА_4 відпочивали в більярдному клубі «Кабріолет», грали на більярді, свідок вживав алкогольні напої, ОСОБА_4 ні. Тоді саме в тому ж клубі відпочивали ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , з якими свідок і ОСОБА_4 в подальшому грали разом, розмовляли, ОСОБА_10 з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спільно вживали алкогольні напої. ОСОБА_4 вийшов з клубу раніше, а ОСОБА_10 вийшов спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автобусній зупинці неподалік вулиці Козацької міжОСОБА_10 та ОСОБА_9 сталася сутичка під час якої ОСОБА_9 попхнув ОСОБА_10 , а свідок впав. Це побачив ОСОБА_4 , котрий підходив до зупинки і кинув сніжкою в ОСОБА_9 .Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли вниз вулицею Козацькою. ОСОБА_4 та ОСОБА_10 теж пішли тією ж вулицею позаду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В якійсь період часу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почали голосно розмовляти і вживати нецензурні слова, ОСОБА_10 подумав, що це вони так говорять до нього та ОСОБА_4 . В цей час між свідком і ОСОБА_9 зав`язалась сутичка, під час якої вони стали наносити один одному удари, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 залишились позаду. Свідок вказав, що один раз озирнувся і побачив, як ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_8 приблизно в ділянку під оком. Коли свідок підійшов до того місця, де перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , ОСОБА_8 стояв, потім пішов, підняв шапку і ОСОБА_8 зі ОСОБА_9 пішли один бік, а ОСОБА_4 та ОСОБА_10 в інший. ОСОБА_10 заперечував те, що наносив ОСОБА_8 удари. Чи був ще хтось присутній під час конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свідок не пам`ятає.

Допитана в ході судового розгляд в якості свідка неповнолітня ОСОБА_11 суду показала, що вона знає ОСОБА_8 та була присутня під час нанесення йому тілесних ушкоджень, однак з моменту події минуло багато часу і вона погано пам`ятає всі обставини, зокрема, хто і як почав бійку. Того вечора ОСОБА_11 , її знайомий ОСОБА_15 та інші великою компанією йшли гуляти. На автобусній зупинці біля магазину «Ромашка» зустріли ще знайомих хлопців і зупинились поговорити. В цей час до компанії підійшов з боку школи-інтернату ОСОБА_4 . Після цього компанія розійшлася і ОСОБА_11 з ОСОБА_16 вирішили піти додому по вул. Козацькій. Свідок вказала, що подія відбувалася в м. Ізяславі по вулиці Козацькій приблизно між 22 та 23 годинами. ОСОБА_11 пригадала, що на місці події був присутній ОСОБА_4 , але як проходила бійка, хто кому наносив удари пригадати не змогла. Свідок згадала, що ОСОБА_8 падав, підвівся, хлопці між собою поговорили і розійшлися: ОСОБА_8 пішов в бік магазину «Ромашка», а вона з ОСОБА_16 пішли в бік магазину «Тріумф». Свідок вказала, що бійка проходила приблизно хвилин 20, всі учасники бійки після її закінчення пересувались самостійно, про наявність в учасників бійки крові або якихось інших слідів бійки свідок не пригадала, вказала на відсутність в учасників бійки неприродньої поведінки.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000864 від 04 грудня 2023 року відомості були внесені на підставі заяви ОСОБА_8 від 03 грудня 2023 року.

05 квітня 2024 року згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів, який проводився уповноваженою на вчинення такої слідчої дії особою у встановленому законодавством порядку на підставі ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/109/24 від 25 березня 2024 року, була вилучена медична картка стаціонарного хворого ОСОБА_8 . Постановою про визнання та приєднання речових доказів слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 06 квітня 2024 року оригінали матеріалів історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 14 аркушах визнані речовим доказом та залишені на зберігання в матеріалах кримінального провадження. Вказаний речовий доказ був оглянутий 06 квітня 2024 року уповноваженою на вчинення такої слідчої дії особою у встановленому законодавством порядку.

У висновку судово-медичного експерта № 408 від 04 грудня -20 грудня 2023 року та додатковому висновку судово-медичного експерта № 108 від 09 квітня-10 квітня 2024 року встановлена наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їх характер, кількість, локалізація, механізм утворення та ступінь тяжкості.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 20 травня 2024 року із застосуванням відеозйомки, який проводився у проміжок часу з 11 години 42 хвилини по 12 годину 20 хвилин, проведеного уповноваженою на вчинення такої слідчої дії особою у встановленому законодавством порядку з участю неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , свідок добровільно послідовно, несуперечливо показувала та розповідала хід бійки, під час якої були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_8 , підтвердила факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 . Покази, які давала свідок в ході судового розгляду узгоджуються з результатами слідчого експерименту.

Згідно протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 22 травня 2024 року та слідчої довідки неповнолітня ОСОБА_11 впізнала на фотознімку особу, якій 02 грудня 2024 року приблизно о 23 годині наносили тілесні ушкодження, яким є ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 22 травня 2024 року та слідчої довідки неповнолітня ОСОБА_11 впізнала на фотознімку особу, яка 02 грудня 2024 року приблизно о 23 годині наносила удари ОСОБА_8 , яким є ОСОБА_4 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23 травня 2024 року із застосуванням відеозйомки, який проводився у проміжок часу з 10 години 18 хвилин по 11 годину 00 хвилин, проведеного уповноваженою на вчинення такої слідчої дії особою у встановленому законодавством порядку з участю свідка ОСОБА_9 , свідок добровільно послідовно, несуперечливо показував та розповідав хід бійки, під час якої були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_8 , підтвердив факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_4 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 06 червня 2024 року із застосуванням відеозйомки, який проводився у проміжок часу з 13 години 01 хвилини по 13 годину 38 хвилин, проведеного уповноваженою на вчинення такої слідчої дії особою у встановленому законодавством порядку з участю підозрюваного ОСОБА_4 , який добровільно послідовно, несуперечливо показував та розповідав послідовність власних дій, зокрема під час бійки, під час якої були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_8 .

Приймаючи до уваги сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, які є належними та допустимими, стороною захисту не оскаржувались та не спростовувались, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що вина ОСОБА_4 у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, доведена. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 122 ч. 1 КК України.

Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , являється щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; часткове добровільне відшкодування завданого збитку; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до частини другої статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення. Аналогічна позиція міститься в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 17 квітня 2018 року справа № 298/95/16-к (провадження № 51-2501км180).

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, що впливають на покарання.

З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_4 , відношення самого обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, зокрема те, що обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, кримінальне правопорушення скоїв вперше, закінчив навчальний заклад, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання, навчання, роботи характеризується позитивно; позиції потерпілого та його представника, котрі не прийняли щире каяття обвинуваченого, повідомили про неповне відшкодування обвинуваченим потерпілому завданих збитків та просили застосувати до обвинуваченого найсуворіше покарання; враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, зважаючи на інформацію з досудової доповіді Шепетівського районного сектору № 2 філії Держаної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, про те, що батько неповнолітнього обвинуваченого помер, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; беручи до уваги висновки психологічного дослідження особистості ОСОБА_4 від 29 березня 2024 року, а також те, що неповнолітній обвинувачений виховувався у багатодітній сім`ї, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а також відповідатиме меті покарання, відтак обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст. 75 КК України, та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України для ефективного надання доступних програм та послуг сектором пробації.

Суд вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування в даному випадку вимог ст. 69 КК України та призначення покарання у виді штрафу задоволенню не підлягає, зважаючи на позицію потерпілого, котрий не визнав щирого каяття обвинуваченого, не підтвердив активного сприяння ОСОБА_4 розкриттю злочину, визнав часткове відшкодування обвинуваченим завданого збитку, у зв`язку з чим єдиною безумовною пом`якшуючою вину обставиною є вчинення злочину неповнолітнім.

Так, відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність ст. 69 КК може бути застосована за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Проте, з огляду на встановлення судом лише однієї безумовної обставини, яка пом`якшує покарання, відсутні правові підстави для призначення засудженому покарання, іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 статті 122 КК України.

Аналогічна позиція міститься в постановах Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 листопада 2018 року в справі № 524/5999/17 (провадження № 51-2776 км 18), від 19 липня 2018 року в справі № 648/1983/15-к (провадження № 51-206км17).

Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_4 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази:

оригінали матеріалів історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 14 аркушах, які перебувають на зберіганні в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1