ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2136/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" вересня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0003217 від 27.08.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (штраф не сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 01 вересня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003217 від 27.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення, яке суд визнає доведеним, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він у невстановлений органом досудового розслідування день та час (але не пізніше 26 серпня 2025 року), перебував у невстановленому місці та у цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, ОСОБА_4 , у невстановлений день, час та місці, використовуючи додаток «Telegram», який був встановлений на належному йому мобільному телефоні, домовився з невстановленою органом досудового розслідування особою, щодо придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Перерахувавши обумовлену суму на повідомлений ОСОБА_4 рахунок, останній отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи координати місцезнаходження «закладки», тобто схованки з психотропною речовиною.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, ОСОБА_4 27 серпня 2025 року, приблизно о 20 год. 30 хв., прибув до озера «Тягле», що знаходиться у Дарницькому районі міста Києва та за координатами 50.38701, 30.64213 виявив згорток ізоляційної стрічки, в якому знаходився полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP та залишив його при собі, у правій кишені шортів, у які був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту, після чого почав покидати місце.

Так, 27 серпня 2025 року, приблизно о 20 год. 55 хв., за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40, працівниками поліції було затримано ОСОБА_4 , у якого у подальшому, під час особистого обшуку було виявлено та вилучено згорток ізоляційної стрічки, в якому знаходився полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,353 г, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту, протягом року після засудження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що дійсно не пізніше 26 серпня 2025 року, перебував у невстановленому місці та у цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, використовуючи додаток «Telegram», домовився щодо придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Перерахувавши обумовлену суму на повідомлений йому рахунок, отримав від невстановленої органом досудового розслідування особи координати місцезнаходження «закладки», тобто схованки з психотропною речовиною. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, 27 серпня 2025 року, приблизно о 20 год. 30 хв., прибув до озера «Тягле», що знаходиться у Дарницькому районі міста Києва та за відповідними координатами виявив згорток ізоляційної стрічки, в якому знаходився полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалічною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP та залишив його при собі, у правій кишені шортів, у які був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту, після чого почав покидати місце. 27 серпня 2025 року, приблизно о 20 год. 55 хв., за адресою: м. Київ, пр-т П. Григоренка, 40, працівниками поліції його було затримано. Про вчинене щиро шкодує.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд визнає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: є особою молодого віку, раніше судимий (штраф за попереднім вироком суду не сплачено), з середньою освітою, має постійне місце проживання, працює не офіційно у ФОП щодо ремонту пральних машин, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Ці обставини були наведені й у обвинувальному акті, з наявністю яких суд погоджується.

У судових дебатах прокурор прокурор просив про призначення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України та самостійного виконання попереднього вироку суду, яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді штрафу.

Водночас суд не погоджується із такою позицією сторони обвинувачення, оскільки першочергово мають бути застосовані положення ст. 71 КК України та визначення обвинуваченому ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю вироків, що при цьому унеможливлює одночасне застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням та призначення без цього інституту покарання у виді позбавлення волі є надміру суворим за наведеної тяжкості вчиненого злочину, даних про особу та наявності обставин, які пом`якшують покарання. отже, суд обере найменш суворий вид покарання за вчинений злочин за цим провадженням та застосує положення ст. 71 КК України шляхом повного складання призначених покарань за вироками, з урахуванням, що штраф за попереднім вироком суду обвинуваченим ОСОБА_4 не сплачений.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Відтак законодавець у згаданому положенні визначив, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків не підлягає складанню саме з іншими видами покарань, водночас за положеннями закону України про кримінальну відповідальність не є перешкодою до складання основних покарань у виді штрафу, а саме їх розмірів.

Разом з тим, при складання розмірів штрафів та визначення його розміру у виді трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян не суперечитиме і положенням частин 2, 4 ст. 12 КК України, а саме таким межам для відповідної категорії злочину, зокрема як у цьому випадку - нетяжкого.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року, що завершує свою дію 28 жовтня 2025 року.

Під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та слід залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до завершення строку, вказаного в ухвалі слідчого судді.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішти відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.

Під час досудового розслідування обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2025 року, що завершує свою дію 28 жовтня 2025 року.

Під час судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався та слід залишити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до завершення строку, вказаного в ухвалі слідчого судді.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у провадженні за проведення експертизи (висновок експерта від 28 серпня 2025 року № СЕ-19/111-25/53214-НЗПРАП), у розмірі 1 782,80 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,353 г, передану на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 224894), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5