Справа № 141/446/25
Провадження № 1-кп/141/33/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не з`явилися,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 07.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, проживає по АДРЕСА_1 , на даний час перебуває в ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)", у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 КК України, ч. 2 ст. 345 КК України, ч. 5 ст. 407 КК України,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.

У підготовче судове засідання, призначене на 10.06.2025, не з`явилися потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи.

При цьому, 10.06.2025 до суду від потерпілого ОСОБА_7 надійшла заява від 10.06.2025 про розгляд справи № 141/446/25 без його участі, претензій до обвинуваченого немає, цивільний позов не буде заявляти.

Натомість, потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повноважного представника до суду не направила, жодних заяв чи клопотань суду не подала.

З урахуванням думки присутніх учасників кримінального провадження та фактичних обставин справи, підготовче судове засідання проводиться судом за відсутності потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно положень ст. 325 КПК України.

05.06.2025 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання прокурора від 26.05.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб. Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивовано тим, що наявні ризики, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний злочин, а тому, усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, він може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне. Також, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. При цьому, стан здоров`я та вік дозволяють утримувати ОСОБА_4 під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав подане клопотання від 26.05.2025 з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити у повному обсязі, оскільки наявність ризиків зберігається впродовж тримання обвинуваченого під вартою, а тому просить продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо поданого клопотання прокурора від 26.05.2025 про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Також адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ризики, зазначені у клопотанні прокурора від 24.03.2025, на даний час нічим не обґрунтовані та не підтверджені. Поряд з цим, захисник звернув увагу суду на невідповідність поданого клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вимогам КПК України щодо форми його і змісту, зокрема зауважив, що невірно зазначена дата складання клопотання.

Суд, заслухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора від 26.05.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та матеріали справи № 141/446/25, доходить наступних висновків.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції", і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Згідно із частиною другою статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до Конвенції та практики ЄСПЛ, зокрема у справах "Нечипорук і Йонкало проти України", "Харченко проти України" та "Лабіта проти Італії", обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

До того ж у п. 114 рішення ЄСПЛ у справі "Темченко проти України" суд зазначив, що він неодноразово встановлював у своїй практиці, що розумність строку тримання під вартою ніколи не оцінюється абстрактно. Інакше кажучи, п. 3 ст. 5 Конвенції не може вважатися таким, що безумовно дозволяє тримання під вартою, якщо тривалість такого тримання не перевищує певного строку. Обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Судом установлено, що запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано за рішенням слідчого судді, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України.

Так, як убачається з ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.05.2025 у справі № 131/702/25, відносно ОСОБА_4 змінено обраний відносно нього згідно ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 квітня 2025 року у справі №131/645/25 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без носіння електронного засобу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 51 добу, включно по 21 червня 2025 року.

Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні відповідно до чинного КПК України полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.

Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує ч. 3 ст. 331.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Досліджуючи подане прокурором клопотання від 26.05.2025 та відповідну стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд вважає, що наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є підставою для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання суду, вказані ризики на даний час не зникли та продовжують існувати, оскільки тяжкість покарання свідчить про наявність суспільної небезпечності обвинуваченого і дає підстави вважати, що наявна небезпека ухилення його від правосуддя, можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можливість вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення та продовження вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На підставі наведеного, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, суд доходить висновку, що клопотання прокурора від 26.05.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі.

Також суд зазначає, що наявність вказаних ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовує продовження тримання обвинуваченого під вартою, у зв`язку із чим суд вважає, що відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, про що зазначили у своїх промовах обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 .

Суд звертає увагу обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , що не враховує як клопотання, передбачене нормами КПК України, зокрема, главою 18 КПК України, усне прохання про зміну запобіжного заходу.

Зокрема, частиною 2 ст. 331 КПК України встановлено, що вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Тоді як главою 18 КПК України, зокрема, ст. 201 КПК України, встановлено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, копія якого подається прокурору, до клопотання додаються документи, передбачені ч. 3 ст. 201 КПК України.

Разом з тим, обвинуваченим та його захисником проігноровані вказані вимоги КПК України, а усне повідомлення про необхідність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 ні по формі, ні по змісту не відповідає вимогам ст. 201 КПК України.

Стосовно посилання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 на невідповідність поданого клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вимогам КПК України щодо форми його і змісту, у зв`язку з тим, що невірно зазначена дата складання клопотання, суд зазначає, що невірне зазначення дати документа (в даному випадку клопотання продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варто) є технічною опискою та не впливає на зміст клопотання та його суть.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 31, 56, 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369, 372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Клопотання прокурора від 26.05.2025 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб задовольнити.

2. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів, з 10 червня 2025 року по 08 серпня 2025 року включно.

3. Ухвала суду в частині продовження раніше обраного запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття провадження.

4. Копію ухвали суду вручити прокурору, та негайно після її оголошення направити обвинуваченому ОСОБА_4 .

5. Копію ухвали суду направити на поштову та електронну адресу ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для виконання.

6. Копію ухвали суду негайно після її оголошення направити потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду в частині продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1