Справа №751/2053/25
Провадження №1-кп/751/186/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003970 від 18.12.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Хмільниця Чернігівського району Чернігівської області, з повною загальною середньою освітою, не працюючої, утриманців не маючої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_5

Встановив:

17.12.2024, у період часу з 02 год 00 хв по 02 год. 50 хв., більш точного часу у ході судового розгляду кримінального провадження не було встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , у ході виниклої сварки, з мотивів особистих неприязних відносин, зумовлених конфліктом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 та застосуванням останнім щодо обвинуваченої фізичного насильства, з яким спільно проживали та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, з метою умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень своєму співмешканцю, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків, умисно нанесла ОСОБА_7 один удар лезом ножа в область живота, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення черевної порожнини та заочеревинного простору з ушкодженням петель тонкого кишківника, брижі та лівої нирки, яке, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1388 від 25.02.2025, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 . Смерть ОСОБА_7 настала від масивної крововтрати, яка розвинулась внаслідок колото-різаного проникаючого поранення черевної порожнини та заочеревинного простору з ушкодженням петель тонкого кишківника, брижі та лівої нирки, приблизно о 05 год. 45 хв. 17.12.2024 внаслідок гострої масивної крововтрати, що виникла як наслідок вище вказаного тілесного ушкодження в реанімаційному відділенні КНП «Чернігівська міська лікарня №2» ЧМР за адресою: м. Чернігів, пр. М. Грушевського, 168.

Враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини, з урахуванням думки учасників судового провадження, переконавшись у добровільності визнання інкримінованих обставин, вірному розумінні ним суті обвинувачення та юридичних наслідків відмови від оспорювання інкримінованих у кримінальному провадженні обставин, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались докази щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорювались.

У судовому засіданні було встановлено, що зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність своїх позицій та усвідомлюють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_5 надала показання, за змістом яких 17.12.2024 під час перебування вдома за місцем її мешкання, між нею та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті побутових питань. ОСОБА_7 та обвинувачена перебували у різних приміщеннях квартири, після чого останній покликав її до кімнати та почав словесно ображати з приводу її спілкування по телефону із іншими особами. Після чого, останній схопив її рукою ззаду за шию та наніс два або три удари рукою в обличчя в районі вилиці та носу, після чого в обвинуваченої пішла кров з носа. У цей же час ОСОБА_7 продовжував утримувати її за шию рукою ззаду, а обвинувачена вільною лівою рукою схопила зі столика біля дивану ніж. Пояснила, що ніж у помешканні опинився будучи принесеним самим потерпілим ОСОБА_7 у цей же день. Після чого, обвинувачена вільною лівою рукою, якою утримувала ніж, нанесла один удар ОСОБА_7 в напрямку назад, за місцем його розташування щодо неї, і даний удар прийшовся в район тулуба ОСОБА_7 . Потерпілий ОСОБА_7 упав на підлогу, після чого обвинувачена ввімкнула світло в кімнаті та побачила наслідки удару у виді поранення ОСОБА_7 у ділянку тулуба. Усвідомивши наслідки скоєного, обвинувачена покликала сусідів, а також викликала поліцію та швидку допомогу. Повідомила під час допиту, що не мала наміру заподіяння смерті ОСОБА_7 . Повідомила також, що вживала алкогольні напої перед настанням події та перебувала в стані алкогольного сп`яніння станом на час вчинення інкримінованого діяння. Свої дії засудила, зазначила про те, що раніше не вчиняла жодних кримінальних правопорушень, і даний злочин нею було скоєно вперше.

Заслухавши обвинувачену та дослідивши характеризуючи матеріали, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 в умисному заподіянні особі тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

При здійсненні кваліфікації дій обвинуваченої суд бере до уваги також і те, що інкриміновані в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення, включно із спрямованістю умислу обвинуваченої саме на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в умовах конфлікту із потерпілим, ніким із учасників не оспорювалися. При цьому, такі питання як правильність розуміння суті обвинувачення та інкримінованих обставин, добровільність їх визнання та юридичні наслідки такого визнання, судом в учасників уточнювалися та перевірялися.

Під час допиту обвинуваченої в судовому засіданні остання хоча й повідомила про протиправні дії потерпілого щодо неї у ході конфлікту, однак не наголошувала на тому, що її дії були обумовлені не мотивом особистої неприязні на ґрунті конфлікту, а саме захистом від суспільно-небезпечного посягання на її права та законні інтереси, яке вона сприймала як небезпечне для свого життя або здоров`я.

Суд також бере до уваги й те, що попри принцип змагальності сторін кримінального процесу (ст. 22 КПК України) суду ніким з учасників, у тому числі стороною захисту, не було надано доказів того, що дії обвинуваченої носили характер не умисних дій, спрямованих на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 в умовах конфлікту, а саме характер захисту від неправомірних дій останнього. Зокрема такими доказами могли б бути висновки судових експертиз щодо характеру, ступеня, способу локалізації та інших істотних обставин тілесних ушкоджень, що завдані ОСОБА_5 потерпілим ОСОБА_7 (або докази ініціювання стороною захисту призначення таких експертиз на стадії досудового розслідування), показання свідків, що могли б охарактеризувати наявність таких тілесних ушкоджень на місці події та інші докази, які могли б підтвердити спрямованість мотивації дій ОСОБА_5 саме на захист від неправомірних посягань, які загрожували її життю або здоров`ю, а не на реалізацію раптово виниклого умислу щодо нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в умовах конфлікту. У разі неможливості самостійного отримання таких доказів стороною захисту остання не позбавлена можливості заявити суду клопотання про витребування таких доказів.

Призначаючи покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій ОСОБА_8 , факт відшкодування якої ніким з учасників провадження не оспрювався. При цьому, на переконання суду, поведінка обвинуваченої в судовому процесі та її посткримінальна поведінка на місці події та на стадії досудового розслідування дозволяє з сутнісної точки зору розцінювати її каяття саме як щире. Обставинами, що характеризують посткримінальну поведінку обвинуваченої є виклик швидкої допомоги та поліції, звернення до сторонніх осіб за допомогою, добровільне повідомлення правоохоронним органам про обставини кримінального правопорушення, що серед іншого підтверджується рапортами про прийняття повідомлення про кримінальне правопорушення (а.с. 8-10), належне виконання процесуальних обов`язків у ході кримінального провадження. Обвинувачена під час судового розгляду кримінального провадження неодноразово засудила свої діяння, взяла на себе зобов`язання не допускати вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що визнавалося обвинуваченою під час допиту в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 67 КК України суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Суд вважає, що в аспекті інкримінованих обставин необхідно не визнавати обтяжуючою обставину вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах з наступних підстав.

Пункт 6-1 частини 1 статті 67 КК України, згідно якого обтяжуючою обставиною є вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, було включено до Кримінального кодексу України згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами».

Як свідчить пояснювальна записка до Проекту Закону про внесення змін до деяких законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, цей законопроект імплементує положення Стамбульської конвенції у національне законодавство, що дає можливість удосконалити кримінальне та кримінальне процесуальне законодавство України для боротьби з насильством стосовно жінок та домашнім насильством.

Отже, слід дійти висновку, що вказана обтяжуюча обставина була включена до Кримінального кодексу України саме з метою захисту потерпілих від домашнього насильства. Разом із цим, суд не може визнати дії ОСОБА_5 формою саме домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» з наступних підстав.

Насильство в цілому, як і його різновид - домашнє насильство, на разі не має абсолютно чіткого визначення у чинних нормативних актах. Аналіз наукових позицій дає підстави для висновку про те, що насильство є комплексним поняттям, та в аспекті об`єктивної сторони кримінального правопорушення повинно містити, як мінімум, наступні ознаки: а) злочинне посягання завдає шкоди життю або здоров`ю (фізичному або психічному) особи; б) діяння вчиняється із застосуванням фізичної чи моральної переваги над потерпілою особою або із застосуванням владних повноважень щодо потерпілої особи; в) діяння передбачає подолання волі потерпілої особи до опору наслідкам такого діяння.

Однак, як вбачається з встановлених обставин кримінального правопорушення, у даному випадку мав місце конфлікт в побутових умовах, який супроводжувалася протиправними діями як потерпілого ОСОБА_7 , так і обвинуваченої ОСОБА_9 . За таких умов даний злочин не може бути визнаний таким, що був вчинений ОСОБА_9 саме як прояв домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оскільки домашнє насильство в розумінні цього закону є комплексним явищем, що супроводжується саме систематичним використанням своєї переваги кривдником над потерпілим та подоланням кривдником опору потерпілої особи за рахунок такої переваги.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченої, зокрема що обвинувачена не заміжня, на утриманні дітей не має, має повнолітнього сина, із середньою освітою, не працює, раніше не судима, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася, до адміністративної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується негативно, позитивно характеризується ГО «Родові Землі», де згідно довідки останньої бере участь у здійсненні волонтерської діяльності.

Відповідно до статті 69 КК України суд, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На переконання суду наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, якою є вчинення кримінального правопорушення в умовах конфлікту, пов`язаного із застосуванням насильства щодо обвинуваченої з боку потерпілого (що не спростовувалося стороною обвинувачення в ході судового розгляду), а також з урахуванням даних про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, має достатньо міцні соціальні зв`язки, зокрема має повнолітнього сина, суд вважає за можливе призначити в даному випадку покарання у виді позбавлення волі на строк менший, аніж визначений санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України саме таке покарання є достатнє для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Водночас суд не вважає за можливе в даному випадку застосувати положення статті 75 КК України та звільнити обвинувачену від відбуття покарання з іспитовим строком, про що просила суд сторона захисту.

Згідно зі статтею 75 КК України однією із обставин, яку суд повинен врахувати при вирішенні питання про звільнення особи від покарання зі встановленням іспитового строку, є тяжкість кримінального правопорушення. Інкриміноване обвинуваченій діяння належить до тяжких злочинів, що призвів до загибелі людини, і воно було вчинене в умовах наявності обтяжуючої обставини вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За наведених умов, тяжкість даного кримінального правопорушення, його наслідки та обставини вчинення виключають можливість звільнення особи від відбування покарання зі встановленням іспитового строку.

У строк відбутого покарання ОСОБА_5 необхідно врахувати строк тримання під вартою (фактичного затримання) 2 дні з 17.12.2024 по 18.12.2024 у розрахунку день за день, а також строк цілодобового домашнього арешту, який було застосовано до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.12.2024 та у подальшому зміненого на домашній арешт в нічний час доби ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.02.2025 57 днів домашнього арешту у співвідношенні три дні домашнього арешту в рахунок одного дня позбавлення волі, тобто в розрахунку 19 днів позбавлення волі.

З огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченої, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.12.2024 на майно, підлягає скасуванню, оскільки відпала потреба у застосуванні цього заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в сумі 28 106 грн 00 коп, пов`язані з проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

Ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбування покарання час утримання обвинуваченої під вартою під час фактичного затримання за період з 17.12.2024 по 18.12.2024 включно, що становить 2 (два) дні та підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання як 2 (два) дні позбавлення волі, а також зарахувати строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 19.12.2024 по 13.02.2025 включно, що становить 57 (п`ятдесят сім) днів домашнього арешту в розрахунку три дні домашнього арешту за один день позбавлення волі, що становить 13 (тринадцять) днів позбавлення волі у відповідному перерахунку.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, застосований до обвинуваченої ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.02.2025, та в подальшому продовжений ухвалами Новозаводського районного суду міста Чернігова від 07.03.2025 та від 05.05.2025 залишити без змін до набрання вироком суду законної сили, заборонивши залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год.00 хв. наступного дня.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком суду законної сили, а саме:

- не відлучатися з міста Чернігова без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця свого проживання та/або місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 28 106 грн 00 коп (двадцять вісім тисяч сто шість гривень) процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням судових експертиз.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 20.12.2024 скасувати.

Речові докази змиви з рук, зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки та дактилокарту ОСОБА_7 , вилучені в ході огляду трупа; сліди папілярних узорів правої, лівої руки та правої і лівої доленей, змиви обох рук, зрізи нігтьових пластин з обох рук, та зразки букального епітелію, вилучені в ході відбрання зразків для проведення експертизи зберігати при матеріалах кримінального провадження, пусту скляну пляшку об`ємом 0,7 л, скляну пляшку з прозорою рідиною об`ємом 0,7л., простирадло зі слідами речовини бурого кольору, зовні схожий на ніж предмет зі слідами речовини бурого кольору, чарку та чотири ножі, джинси, майку повернути обвинуваченій.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

Суддя ОСОБА_1