23.07.25
Справа № 483/930/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року с-ще Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4 ( у режимі відеоконференцзв"язку)

обвинувачена ОСОБА_5 (у режимі відеоконференцзв"язку)

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000041 від 15 квітня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Енергодар Запоріжської області, громадянки України, освіта повна загальна середня, не працює, не судимої, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,-

встановив:

Обвинувальний акт в основному складено відповідно до вимог КПК України, вимоги територіальної підсудності дотримано, угод про визнання винуватості чи про примирення до суду не надійшло, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акта прокурору не встановлено, тому є достатні підстави для призначення судового розгляду відповідно до ст.316 КПК України.

Клопотання про розгляд кримінального провадження колегією у складі трьох суддів обвинуваченою не заявлено.

Прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 діб без визначення розміру застави, обгрунтоване тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду у зв"язку з тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною; прокурор посилався також на існування ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які брали участь у оглядах місця події, у ході яких ОСОБА_5 видавала та розповідала про психотропні речовини, їх походження у неї та збут, а також на експертів, які залучалися органом досудового розслідування, шляхом схиляння їх до дачі неправдивих показів, які виправдовують її з метою уникнення кримінальної відповідальності (п.3 ч.1 ст.177 КПК України), та ризику продовження злочинної діяльності і вчинення нових кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України), про що свідчить багатоепізодність кримінального правопорушення.

Застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки це може призвести до переховування її від суду, а також незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні.

Застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не є можливим у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченою обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити її до суду.

Застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає останній переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та експертів у кримінальному провадженні, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала, просила обрати менш тяжкий запобіжний захід, пов`язаний з перебуванням удома та надати їй можливість закінчити навчання і знаходитись зі своїми рідними в м. Миколаєві, посилалась на відсутність ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень, так як усвідомила свою протиправну поведінку та надала повні і добровільні показання на досудовому слідстві про обставини кримінальних правопорушень; захисник ОСОБА_4 просив врахувати можливість зміни запобіжного заходу на менш тяжкий домашній арешт, оскільки обвинувачена має постійне місце проживання та навчання.

На підставі ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненому повторно, та незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні особливо небезпечної наркотичної речовини в особливо великих розмірах, з метою збуту.

Кримінальне правопорушення, передбачене 2 ст. 307 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином; кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин , їх аналогів або прекурсорів.

Під час обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 29 травня 2025 року слідчий суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність слідчим наявності ризиків переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків , експертів та вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наявності встановлених слідчим суддею ризиків, відсутності поручителів, тяжкості покарання, яке загрожує підозрюваній ОСОБА_5 , слідчий суддя вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів з перебуванням підозрюваного на волі може призвести до реалізації зазначених ризиків. Стан здоров`я та сімейний стан підозрюваної не перешкоджає утриманню під вартою.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрювалась ОСОБА_5 , а також положення п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначав розмір застави.

Відповідно до вказаної ухвали слідчого судді, строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 27 липня 2025 року.

Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винною, характеру кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховування обвинуваченої від суду.

Оскільки відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження вказані прокурором свідки є допитаними, а експертизи проведеними, та будь-які обставини щодо існування ризику впливу обвинуваченої на таких свідків і експертів у клопотанні не викладені, таке посилання є необгрунтованим і недоведеним; сама по собі можливість вільного пересування та спілкування обвинуваченої не створює такого ризику.

Суд не має приймати рішення на підставі припущень.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні 16 епізодів незаконного збуту особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого повторно, що свідчить про існування ризику продовження злочинної діяльності і вчинення нових кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Зважаючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за один з яких законом передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, за наявності встановлених ризиків і встановлених слідчим суддею обставин, які перешкоджають застосуванню менш тяжких запобіжних заходів, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність у обвинуваченої постійного місця проживання та навчання не спростовують та не зменшують існування зазначених ризиків і необхідності застосування обраного запобіжного заходу з метою запобігання таких ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі п.5 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Виходячи з викладених у клопотанні та обвинувальному акті обставин справи, що обвинувачена обвинувачується у вчиненні багатоепізодного тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, враховуючи характер встановлених ризиків, майновий стан обвинуваченої, яка не має доходу, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченій розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 183, 194, 196, 314-316, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні о 15.00 год. 29 липня 2025 року за участю прокурора, захисника, обвинуваченої.

Справу розглядати суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення; у іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги за результатами розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу до 19 вересня 2025 року включно.

Дата проголошення повного тексту ухвали 23 липня 2025 року о 16.30 год.

Суддя :