ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1000/25 Справа № 203/2538/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову дізнавача сектору дізнання Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 27 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000634, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Дніпра від 29 квітня 2025 року, скаргу ОСОБА_7 на постанову дізнавача сектору дізнання Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 27 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000634, залишено без задоволення.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчий суддя зазначив, що постанова дізнавача у повній мірі відповідає вимогам процесуального законодавства. Слідчий суддя зазначив, що положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження слідчим порушені не були.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої скарги та скасування постанови слідчого.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

В обґрунтування апеляційних вимог скаржник зазначила, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи.

Зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що дізнавачем неповно проведено досудове розслідування, не було допитано потерпілу, не досліджено місце фактичного проживання підозрюваного, не виконано розшук підозрюваного ОСОБА_9 .

Закриття кримінального провадження, на думку апелянта вказує на бездіяльність дізнавача, який намагається якнайшвидше закрити справу без повного з`ясування всіх обставин кримінального провадження та однобічно.

У суді апеляційної інстанції прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленв про час та місце розгляду апеляційної скарги у судове засідання не з`явився, на відеоконференцію не вийшла, про причини неявки суду не повідомила, у зв`язку з чим, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, її неявка не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників процесу, перевіривши надані матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України та таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, на досудовому провадженні, можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26 КПК України.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя, як це встановлено ч. 2 ст. 307 КПК України, вправі прийняти одне з передбачених цією нормою рішень, в томі числі винести ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою дізнавача СД ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 27.12.2024 року було закрито кримінальне провадження №0000634 від 22.09.2024 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Підставою для закриття кримінального провадження стали результати проведеного досудового розслідування, належного виконання слідчим вимог 4 глави КПК України, щодо збирання доказів та їх оцінки.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, показань, речових доказів і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Під час досудового розслідування, дізнавачем встановлено та обгрунтовано обставини подій та їх наслідки, що вказано у постанові про закриття кримінального провадження.

Так, дізнавачем встановлено, що 21.09.2024 до Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_9 , ухиляється від сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_10 (ЄО №28474 від 21.09.2024).

22.09.2024 сектором дізнання Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000634, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12.06.2020 року, справа №201/13844/19, провадження №2/201/937/2020 вирішено стягувати з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, в розмірі 4500 гривень щомісячно стягуючи на користь матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 17 грудня 2019 року.

Так, 15.06.2020 року відносно ОСОБА_9 відкрито виконавче провадження №62442791 щодо стягнення з останнього аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10 , до досягнення нею повноліття, в розмірі 4500 гривень щомісячно стягуючи на користь матері ОСОБА_7 ..

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 не був належним чином повідомлений та ознайомлений із відкритим виконавчим провадженням від 15.06.2020.

Згідно ч. 1 ст. 164 КК України передбачено злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

За диспозицією ст. 164 КК України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Під час проведений слідчих дій по даному кримінальному провадженню встановити наявність об`єктивних даних, які б підтверджували в діях ОСОБА_9 склад кримінального проступку не надалося можливим.

Відповідно до ст. 164 КК України, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) - це тривале, систематичне і наполегливе ухилення боржника від виконання свого обов`язку, вчинення ним будь-яких діянь, спрямованих на невиконання рішення суду, як-от: приховування доходів, зміну місця проживання 'чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо.

На підставі ст.283 КПК України дюсудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів.

Виходячи з вищевикладеного, в ході досудового розслідування не встановлено будь-яких суб`єктивних та об`єктивних даних, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_9 ознаків кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000634, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Самостійність дізнавача в його процесуальній діяльності згідно ч. 4 ст. 40-1 КПК України на засадах змагальності сторін у кримінальному провадженні відповідно до ст. 22 цього Кодексу пов`язана з обстоюванням стороною обвинувачення її правової позиції самостійно, чим визначаються дискреційні повноваження слідчого за ст.ст. 93, 223 КПК України у збиранні доказів за допомогою визначених на власний розсуд слідчих дій.

Таким чином, в ході досудового розслідування дізнавачем не вдалося встановити ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та постановлено постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначив, що заявниця не обгрунтувала необхідності скасування постанови про закриття кримінального провадження, а лише виклав тексти статей КПК України і свою позицію, про незгоду щодо дій дізнавача, трактуючи його дії на свій розсуд. При цьому, ОСОБА_7 не навела належних та беззаперечних доказів, щодо підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадженні.

Слідчий суддя, при розгляді матеріалів, вірно проаналізував скаргу ОСОБА_7 та інші, зібрані по провадженню докази, здобуті дізнавачем при проведенні розслідування та прийшов вірного висновку, що досудове розслідування проведено повно та всебічно, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи скарги фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням дізнавача та оцінкою ним зібраних під час досудового розслідування доказів.

Крім того, колегією суддів не встановлено й істотних порушень вимог КПК України, а у скарзі ОСОБА_7 не наведено достатніх даних, які б безумовно свідчили про неповноту проведеної перевірки та могли бути підставою для скасування судового рішення.

При таких обставинах, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 29 квітня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову дізнавача сектору дізнання Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 27 грудня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0000634, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4