Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/997/25
Провадження № 1-кп/935/83/25
У Х В А Л А

29 квітня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області, кримінальне провадження за № 0000018 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.01.2024, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

До суду від прокурора Коростишівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.01.2024, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 , яке аргументовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується. Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду підтверджується тим, що фактичне місце проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасовим, зазначене житло використовується ОСОБА_4 на підставі усної домовленості (договір оренди вказаного житла відсутній). ОСОБА_4 не працює, за місцем проживання характеризується як посередня особа, зловживає алкогольними та наркотичними засобами. При цьому, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини може переховуватися від суду. Також, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, оскільки проживає в одному населеному пункті разом зі свідками, враховуючи те, що судовий розгляд ще не розпочато. Крім того, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, оскільки, з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь суспільної небезпеки даних злочинів, враховуючи те, що кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, вчинення даних злочинів є способом забезпечення обвинуваченим свого побуту та життєвих потреб. Прокурор зазначила, що під час розслідування до кримінального провадження залучено особу зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», який звернувся до слідчого у даному кримінальному провадженні із заявою про застосування до нього заходів безпеки, оскільки він побоюється за своє життя та здоров`я, на яке може посягнути обвинувачений ОСОБА_4 .

Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_5 , яке аргументовано тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується. Ризик того, що обвинувачена ОСОБА_5 може переховуватися від суду підтверджується тим, що фактичне місце проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасовим, зазначене житло використовується ОСОБА_5 на підставі усної домовленості (договір оренди вказаного житла відсутній). ОСОБА_5 не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. При цьому, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені нею злочини може переховуватися від суду. Також, продовжує існувати ризик того, що обвинувачена ОСОБА_5 може як особисто, так і через інших осіб незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, оскільки проживає в одному населеному пункті разом зі свідками. Крім того, продовжує існувати ризик того, що обвинувачена ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, оскільки з огляду на обставини вчинення кримінальних правопорушень, ступінь суспільної небезпеки даних злочинів, враховуючи те, що дані кримінальні правопорушення відносяться до категорії тяжких злочинів, а також те, що обвинувачена ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, вчинення даних злочинів є способом забезпечення обвинуваченою свого побуту та життєвих потреб. Прокурор зазначила, що під час розслідування до кримінального провадження залучено особу зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , особисті дані якого змінено відповідно до Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», який звернувся до слідчого у даному кримінальному провадженні із заявою про застосування до нього заходів безпеки, оскільки він побоюється за своє життя та здоров`я, на яке може посягнути обвинувачена ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вважав його недоцільним.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки ризиків об`єктивно не доведено, все є припущеннями, обвинувачені не мають на меті переховуватись від суду, оскільки мають на утриманні трьох неповнолітніх дітей, просила змінити обвинуваченим запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини 1, 2 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

У рішенні ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), заява №14379/88 від 26.01.1993, вказано: «… небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти…».

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 28 березня 2025 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту по 30 квітня 2025 року включно.

Суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у виді позбавлення волі від шести до десяти років, з конфіскацією майна, особу обвинуваченого.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 проживає в одному населеному пункті разом із свідками, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , у разі не обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними та наркотичними засобами, а також враховуючи те, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а також покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Суд, вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватию у виді позбавлення волі від шести до десяти років, з конфіскацією майна, особу обвинуваченої.

Докази та обставини, на які посилається прокурор у своєму клопотанні дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості переховуватися від суду та незаконного впливу обвинуваченої ОСОБА_5 на свідків у цьому кримінальному провадженні, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, оскільки обвинувачена ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті разом із свідками, а тому є достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 , у разі не обрання їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з метою уникнення кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується посередньо, а також враховуючи те, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та забезпечення належної процесуальної поведінки, виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, суд вважає доцільним продовжити останній запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши обвинуваченій ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 23:00 години до 06:00 години, а також покладення на обвинувачену ОСОБА_5 обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Будь-яких даних, обґрунтованих доводів, що підтверджують відсутність або зменшення ризиків, що стали підставою для застосування судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також дають підстави дійти висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу щодо обвинувачених, судом не встановлено.

Суд приходить до переконання, що саме такий запобіжний захід забезпечить виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків визначених частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України та який в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Під час досудового розслідування та при проведенні підготовчого судового засідання від учасників кримінального провадження ініціативи про укладення угоди в порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Кримінальне провадження підсудне Коростишівському районному суду Житомирської області. Підстави щодо закриття кримінального провадження, передбачені п. 4-8 ч.1 ст. 284, ч. 2 ст. 284 КПК України.

Прокурор, обвинувачені, захисник у судовому засіданні вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до вимог ст. 314-316 КПК України наявні підстави для призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження.

Керуючись ст. 176-178, 181, 291, 314-316 КПК України, суд,

постановив:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Продовжити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 23:00 години до 06:00 години.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

не покидати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

носити електронний засіб контролю.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

не покидати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченим, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Виконання ухвали покласти на ВП № 1 Житомирського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Строк дії ухвали визначити по 27 червня 2025 року включно.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 12.01.2024, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України на 07 травня 2025 року о 10:30 год. у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області, який здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У судове засіданні викликати учасників кримінального провадження.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1