печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

В С Т А Н О В И В :

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 25.08.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000554 від 10.07.2025.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000554 від 10.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато на підставі заяви ОСОБА_4 від 10.07.2025 про вчинення кримінального правопорушення, зі змісту якого наведені обставини вчинення шахрайських дій, факти зловживання довірою та обману з метою заволодіння грошовими коштами президента Житомирського Футбольного клубу «Полісся» ОСОБА_5 на суму понад 220 тисяч доларів США.

Так, на виконання доручення прокурора від 11.07.2025 № 09/2/2- 60893ВИХ-25 у кримінальному провадженні встановлено причетність до вчинення кримінального правопорушення представників ТОВ «Пасс ЮА» () ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вчинення шахрайства, а саме заволодіння шляхом обману чужим майном - грошовими коштами, які належали громадянину ОСОБА_5 .

За отриманими даними, колишній Віце-Президента клубу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та громадянин України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ініціювали продовження договору з ТОВ «Пасс ЮА» щодо надання консультаційних послуг ФК «Полісся» з відбору та моніторингу потенційних футболістів для подальшої покупки та інші консультаційні послуги, на суму 84 тисяч євро. Підписання договору відбулось з порушенням процедури погодження договорів, передбаченої відповідними нормативними документами ФК «Полісся», про що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були попереджені внутрішньою службовою безпеки підприємства про заборону цього. Договір був підписаний напряму у Президента клубу, без погодження з внутрішньою службовою безпеки. Представники ТОВ «Пасс ЮА» надавали послуги для ФК «Полісся» в рамках договору, зокрема пов`язані з пошуком, аналізом, описом та створенням звітів по гравцям, підготовкою профілю гравців, за дорученням Клубу проведення трансферних переговорів і інші послуги. Футбольним клубом ці послуги були оплачені, інших виплат за ці послуги не передбачалось та оплачуватись не могло.

Під час переходу з футбольного клубу «Локомотив» Загреб в ФК «Полісся» гравця ОСОБА_10 ( ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , Хорватія) встановлено наступне. Наприкінці травня 2024 агент гравця ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернувся до ОСОБА_14 (представника «Пасс ЮА») та поросив і погодив для себе 50 тисяч євро агентської комісії. За поданням ОСОБА_9 , узгодженого ОСОБА_8 , 28.05.2024 було підписано у президента «Полісся» ОСОБА_5 «Повідомлення щодо переходу футболіста в клуб», в якому ОСОБА_9 вказав 200 тисяч євро агентської комісії, а також підписний бонус гравцю у розмірі 10 тисяч євро. За отриманими даними, 10 червня 2024 року ОСОБА_9 і ОСОБА_6 узгодили між собою, що 50 тисяч євро із зазначеної суми передадуть агенту гравця, а 50 тисяч євро залишать собі представники «Пасс ЮА».

11.06.2024 в Варшаві (Польща) агента ОСОБА_15 і гравця ОСОБА_10 зустрічав водій ФК «Полісся» на автомобілі з державним номером НОМЕР_1 . 12.06.2024 вони перетнули кордон з Україною в пункті пропуску Устилуг на зазначеному автомобілі та приїхали на тренувальну базу «Полісся», яка знаходиться біля села Березина Житомирської області з метою підписання гравцем контракту з клубом та розрахунку з агентом.

На момент їх приїзду в ОСОБА_8 не було готівкою коштів у євро для оплати агенту і він попросив ОСОБА_9 щоб той попередив агента, що оплата буде в доларах США. При цьому для оплати послуг агенту ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було підготовлено 108 тисяч доларів США (100 тисяч євро з 200 тисяч євро, які передбачались для оплати агентських). Після підписання контракту та розрахунку з агентом, 13.06.2024 агент покинув країну на тому ж автомобілі і в тому ж пункті пропуску, як і заїжджав. При цьому під час перетину кордону агент повідомив водію автомобіля (на даний час особа встановлюється), що в нього при собі 27 тисяч доларів США, які він отримав у ФК «Полісся».

За наявними даними, ще 27 тисяч доларів США агент лишив гравцю ОСОБА_16 (тобто агенту було передано 54 тисячі доларів США зі 108 тисяч доларів США). Решта 54 тисяч доларів США (зі 108 тисяч доларів США) була передана представникам ТОВ «Пасс ЮА» за передньою домовленістю.

15.06.2024 ОСОБА_9 погодив з представником «Пасс ЮА» ОСОБА_17 , що інший представник ОСОБА_18 може забрати у футболіста ОСОБА_10 гроші у сумі 27 тисяч доларів США, які йому залишив агент. При цьому гравцю залишили з вказаної суми лише 300 доларів США. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 з метою приховування інформації, що кошти мають бути передані для представника ТОВ «Пасс ЮА», вирішили звернутись до агента футболіста і попросили його повідомити гравця про необхідність передачі 26 700 доларів США ОСОБА_21 . В подальшому, ОСОБА_22 приїхав до в`їзду на територію бази ФК «Полісся» в с. Беризина Житомирської області, де ОСОБА_23 на виконання прохання агента передав 26 700 доларів США.

Таким чином, за наявними даними з отриманих коштів у сумі 200 тисяч євро для виплати послуг агента футболіста ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 100 тисяч євро залишились у себе, решту суми - 108 тисяч доларів США (еквівалент 100 тисяч євро) розподілили агент (27 тисяч доларів США), представники «Пасс ЮА» ОСОБА_20 та ОСОБА_22 (54 тисячі доларів США та 26700 доларів США), футболіст Матей Матіч (300 доларів США).

Зазначені представники ТОВ «Пасс ЮА» можуть бути причетні до заволодіння частиною коштів і під час трансферів інших гравців до ФК «Полісся».

Крім того, до вказаної протиправної діяльності також можуть бути причетні інші преставники ТОВ «Пасс ЮА» (освітня платформа «PASS»), зокрема ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ), ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 .

Згідно з отриманою інформацією, ОСОБА_24 та куратор скаутів, працюючих в ТОВ «Пасс ЮА», ОСОБА_30 , через третіх осіб допомагають влаштовуватись підконтрольним їм особам скаутами і тренерами в футбольні клуби (в Україні: «Полісся», «Карпати», «Олександрія», «Кривбас», «ЛНЗ», колишній «Дніпро-1» і інші; за кордоном: ДАЦ (Словаччина), Аль-Райян (Катар), Фламенго (Бразилія) і інші), за допомогою яких впливають на діяльність цих клубів як в цілому, так і задля подальшої особистої фінансової користі.

Вказані особи за ініціативи підконтрольних скаутів в клубах приводять гравця в клуб разом з іноземним/місцевим агентом, з яким заздалегідь обговорюють суми послуг агента, які зароблять на окремому трансфері. Підконтрольні скаути у клубах навмисно завищують цифру агентських виплат для президентів клубів (зазвичай в два рази під приводом того, що гравець може на вигідних умовах (безкоштовно) приходить в клуб і треба частково розрахуватись з представниками попереднього клубу). В подальшому, після укладення контракту з гравцем та розрахунку з агентом, частину коштів привласнюють. В деяких випадках скаути намагаються підвищити підписний бонус гравцеві, про який гравець не знає і який так само залишають собі. Отримані кошти вказані особи розподіляють між собою.

Також на даний час за результатом проведених слідчих (розшукових) дій встановлено місця фактичного проживання та роботи фігурантів кримінального провадження, де можуть зберігатися документальні матеріали, комп`ютерна техніка, речі та предмети, що мають значення для досудового розслідування.

Таким чином, до вчинення кримінального правопорушення, зокрема, причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Так, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.08.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , якою користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (право власності зареєстровано за ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

25.08.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук в ході якого виявлено та вилучено ноутбук марки Apple Macbook Pro s/n C02CR0K7P3Y1 та мобільний телефон телефон Apple Iphone imei НОМЕР_4 , які належить ОСОБА_6 .

Цього ж дня вищевказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення прокурора та заперечення адвокатів, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

А також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання заступника начальника другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 25.08.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження № 0000554 від 10.07.2025, а саме на: ноутбук марки Apple Macbook Pro s/n C02CR0K7P3Y1 та мобільний телефон Apple Iphone imei НОМЕР_4 , які належить ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1