У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000047, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 березня 2025 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Данилівка Миколаївського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Цим же вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 162 КК України, до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Згідно ч. 5 ст. 74 КК України, звільнений від призначеного покарання, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вирок відносно ОСОБА_6 не оскаржується.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, до покарання за цим вироком приєднано покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2022 р. та остаточно призначено покарання у виді 9 років 2 місяців позбавлення волі.

Дії ОСОБА_5 , за епізодами викрадення майна 21.12.2016 р. у ранковий час та близько 16.00 год. на суму 190 грн. та 310 грн. відповідно, у потерпілого ОСОБА_9 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, за яким призначено покарання у виді 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Ухвалено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України закрити, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить призначити менш суворе покарання.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі зазначає, що призначене йому покарання є занадто суворим, оскільки він визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому, завдана майнова шкода частково відшкодована.

Вказане, на думку апелянта, дає підстави для пом`якшення призначеного йому покарання.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

21.12.2016 р. у ранковий час, більш точного часу вході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, достовірно знаючи про відсутність мешканців, проник до однієї з господарських будівель (сараю), яка на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у відчиненому стані, вищевказаного домоволодіння.

Перебуваючи у вказаному приміщені, ОСОБА_5 , відшукав та в подальшому помістив, у заздалегідь заготовлений поліетиленовий мішок, наступне майно: 15 кришок від каструль, загальною вартістю 90 грн.; мідні електричні дроти, довжиною 5 м, вартістю 50 грн.; коробку з цвяхами та шурупами, вартістю 50 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 190 грн.

21.12.2016 р. близько 16.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, достовірно знаючи про відсутність мешканців, проникли до однієї з господарських будівель (сараю), шляхом зриву навісного замку, яким були обладнані вхідні двері, вказаного приміщення.

Перебуваючи у вказаному приміщені, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відшукали наступне майно: металеву водостічну трубу, довжиною 2,5 м, вартістю 150 грн.; металевий водостічний жолоб, довжиною 2 м, вартістю 80 грн.; металеві стовпчики довжиною 1,5 м кожний, квадратної форми, вартістю 80 грн. З викраденим майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 310 грн.

23.12.2016 р. близько 16.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, достовірно знаючи про відсутність мешканців, шляхом зриву навісного замку, яким були обладнані вхідні двері, проник до будинку звідки викрав телевізор марки «Saturn», вартістю 2 000 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на зазначену суму.

24.12.2016 р. близько 22.00 год., більш точного часу вході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_9 , реалізуючи заздалегідь виниклий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, достовірно знаючи про відсутність мешканців, шляхом зриву навісного замку, яким були обладнані вхідні двері, проник до будинку звідки викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: пральну машину марки «Десна», білого кольору, вартістю 500 грн.; одноконфорочна електроплитка марки «Valore, білого кольору, вартістю 800 грн.; електричний тепло вентилятор марки «Rotex», вартістю 200 грн.; акустичну колонку марки «Akords», вартістю 100 грн.; ємність (вагани) виготовлена з металу сірого кольору об?ємом 100 л., вартістю 300 грн.; корпуси від мобільних телефонів та дроти різного роду, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2 100 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодами злочинної діяльності від 23.12.2016 р. та від 24.12.2016 р. відносно майна потерпілого ОСОБА_9 суд кваліфікував за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла, вчинене повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за епізодами викрадення майна 21.12.2016 р. у ранковий час та близько 16.00 год., з урахуванням набрання чинності Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», зважаючи на те, що вартість викраденого майна є меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність (1 600 грн.), з огляду на спосіб вчинення крадіжок, скоєних з проникненням у сховище, суд перекваліфікував з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України.

Суд встановив, оскільки з дня вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, відносно майна потерпілого ОСОБА_9 минуло понад 3 роки, обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження за цими епізодами підлягає закриттю.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд врахував дані про особу обвинуваченого, який засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, не працює, не одружений, за місцем мешкання характеризується нейтрально, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. ч. 2, 4 ст. 185 КК України вірно та прокурором не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, апеляційний суд доходить настпного.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, один з яких є тяжким злочином, інший кримінальним проступком, конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, рівень завданої майнової шкоди, яка становить 2 000 грн. за епізодом від 23.12.2016 р. та 2 100 грн. за епізодом від 24.12.2016 р., відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинених кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, не одружений, не працює, за місцем мешкання характеризується нейтрально, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд визнав обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання та дійшов висновку, що, з метою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_5 , можливо призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Щире каяття ОСОБА_5 , суд об`єктивно відніс до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вказані обставини встановлені, ще на стадії досудового розслідування, зазначені в обвинувальному акті та підтверджені в ході судового розгляду поясненнями та поведінкою обвинуваченого.

Отже, доводи обвинуваченого про призначення йому надто суворого покарання є безпідставними.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин події, характеру вчинених обвинуваченим дій, їх суспільної небезпечності, відношення до скоєного, даних про особу обвинуваченого, цілком обґрунтовано та вмотивовано призначив покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, яке відповідає характеру і ступеню його тяжкості, обставинам кримінального провадження, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, як це передбачено в ст. 65-67 КК України та роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Отже, за вказаних обставин, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого покарання з тих мотивів, які наведені в апеляції обвинуваченого, не має.

Крім того, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_5 вже був засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2022 р. за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі.

У даному кримінальному провадженні суд першої інстанції, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю кримінальних правопорушень), до покарання за цим вироком приєднав покарання, призначене за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.05.2022 р. та остаточно призначив покарання у виді 9 років 2 місяців позбавлення волі.

Отже, доводи обвинуваченого про надмірну суворість призначеного покарання є безпідставними, оскільки фактично новим вироком йому було додано лише 2 місяці до вже існуючого строку покарання.

За таких обставин, підстав для зміни вироку суду першої інстанції з огляду на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 не вбачається. Призначене покарання відповідає принципам законності, справедливості та індивідуалізації, а також спрямоване на досягнення мети кримінального покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 4 березня 2025 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ _____________ ____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3