КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 1[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 14 травня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року, відносно,

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, з вищою освітою, директора ТОВ «ДСЗ», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191КК України, -

за участі: в режимі відеоконференцзв`язку прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_6 та застосовано до неї запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 квітня 2025 року включно.

Не погоджуючись з таким рішенням захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, ухвалу слідчого судді скасувати в частині обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.

Захисник зазначає, що відповідно до витягу із ЄРДР від 13.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальних правопорушеннях № 1 ( ч. 5 ст. 191 КК України), 12 (ч. 4 ст. 191 КК України), 14 (ч. 4 ст. 191 КК України), 15 (ч. 4 ст. 191 КК України), 16 (ч. 4 ст. 191 КК України). У повідомленні про підозру вказані кваліфікації співпадають частково, так № 15 внесено за ч. 4 с. 191 КК України, а підозру оголошено за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України.

Відтак, підозру вручено за складом кримінального правопорушення, яке не внесено до ЄРДР, а відтак досудове розслідування за даним кримінальним правопорушеннями не розпочато і повідомлення про підозру в даній частині не повідомлялося.

Крім того, відомості до ЄРДР за кримінальними правопорушеннями № 12, 14, 14, 15, 16 внесено в проміжку часу від 18:00 год.13,48 хв. та до 18 год. 24,46 хв., а підозру вручено о 08:57 год., тобто до внесення відомостей про вказані кримінальні правопорушення.

Також, клопотання не містить підтвердження винесених окремих відомостей до ЄРДР, постанов про призначення слідчих, прокурорів у вказаному провадженні та рішень про їх об`єднання в одне провадження.

При цьому, повідомлення про підозру є необґрунтованим, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України недоведені.

Звертає увагу на те, що 05 лютого 2025 року Голосіївським районним судом м. Києва в межах цього кримінального провадження вже відмовлено в обранні запобіжного заходу, однак вказане рішення скасовано в апеляційному порядку та направлено справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо її задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування злочинів сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 березня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000126, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263 КК України.

24 січня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

24 лютого 2025 року постановою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 строк у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців тобто до 24 квітня 2025 року.

13 березня 2025 року ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

18 березня 2025 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, з можливістю внесення застави у розмірі 2 107 695, 12 гривень.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 квітня 2025 року включно.

Колегія суддів погоджується із прийнятим рішенням слідчого судді, вважає його законним, вмотивованим, та обґрунтованим з наступних підстав.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів провадження, зокрема журналу судового засідання, слідчий суддя дослідив матеріали клопотання, вислухав пояснення учасників судового розгляду, а також врахував дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави.

Слідчий суддя під час вирішення клопотання, всупереч доводам апеляційної скарги, дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, вважав наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 цього Кодексу при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити, серед іншого, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховано тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, обставини та спосіб їх вчинення, її роль у кримінальному провадженні, наслідки, наявність ризиків, передбачених п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також дані про особу підозрюваної, яка офіційно працевлаштована, має соціальні зв`язки, одружена, утримує неповнолітню дитину, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, визнана особою, яка має інвалідність ІІІ групи, є внутрішньо переміщеною особою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що такий запобіжний захід як застава на даному етапі зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

На підставі викладеного, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про доцільність застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, з покладенням на підозрювану передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків, так як саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрювану, тяжкості кримінальних правопорушень та їх наслідкам, а також зможе як запобігти імовірним ризикам, так і забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, рішення ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

З урахуванням характеру та обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваної, слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800 грн. З таким рішенням колегія суддів погоджується.

Доводи захисника з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки, наявність існування вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження.

Доводи сторони захисту щодо порушень правил внесення відомостей до ЄРДР, які на його думку є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, спростовуються наданими поясненнями прокурора під час апеляційного розгляду, який зазначив про технічну специфіку внесення відомостей до ЄРДР.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, а тому підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 752/9257/24 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/3175/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.181 КПК України