У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/4750/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотаннязаступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 а погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Мукачево, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

встановив:

12 серпня 2025 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 15.06.2025 близько 01 години 00 хвилини, ОСОБА_7 , перебуваючи біля торгового магазину «Фокстрот» що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Капушанська, 2, зустрів ОСОБА_8 . Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 02.08.2025, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір на протиправне збагачення шляхом отримання грошових коштів за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, обмежено виїзд за межі України, організував незаконне переправлення через державний кордон України особи, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сприяв його протиправному переправленню порадами, вказівками, що виразилосьв наступному.

Так, 02.08.2025, ОСОБА_4 , у ході особистої зустрічі із особою, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_9 , яка відбувалась у приміщенні супермаркету «Silverfood», розташованого поруч із ринком Гід, за адресою: м. Мукачево, вулиця Томаша Масарика, 19 досяг усної домовленості, щодо організації його ( ОСОБА_9 ) незаконного переправлення через державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску за грошові кошти та із цією метою повідомив, що йому, потрібно сплатити грошові кошти у розмірі 2000 доларів США, за організацію останнім, незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, при цьому ОСОБА_4 висловив ОСОБА_9 вказівки та поради щодо такого протиправного перетину державного кордону України, зокрема, проінформував останнього про те, що за сплату йому вищевказаних грошових коштів у розмірі 2000 доларів США, він ( ОСОБА_4 ) надасть ОСОБА_9 доступ до онлайн карти, де вже буде прокладений маршрут руху до лінії Державного кордону України, та за цим маршрутом ОСОБА_9 , зможе безперешкодно перетнути державний кордон України, при цьому надавши чіткі гарантій такого безперешкодного перетину кордону.

У подальшому, 08.08.2025 ОСОБА_4 , у обідній час доби, в ході телефонної бесіди із ОСОБА_9 , повторно надав чіткі гарантії останньому, щодо безперешкодного перетину ОСОБА_9 державного кордону України, зокрема, що на прокладеному ним ( ОСОБА_4 ) маршруті будуть відсутні прикордонні наряди, так як ділянка, де відбуватиметься перетин державного кордону є великою, та не охоплюється самими прикордонними нарядами, а для вдалого перетину державного кордону, необхідно здійснити таку спробу у нічний час доби, близько 00 годині, при цьому, додатково запевнивши ОСОБА_9 , що за вказаним ним ( ОСОБА_4 ) маршрутом вже троє осіб перетнули державний кордон України, а тому він є дієвим, після чого ОСОБА_4 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, поза межами офіційних пунктів пропуску, висловив останньому вимогу про зустріч 10.08.2025, з метою отримання грошових коштів за надання ОСОБА_4 вищевказаної онлайн карти із прокладеним маршрутом руху до лінії державного кордону України.

Так, 09.08.2025, в обідній час доби, ОСОБА_4 у телефонному режимі підтвердив свої наміри ОСОБА_9 , щодо організації його незаконного переправлення через державний кордон України, та залишив свою вимогу про раніше обумовлену зустріч 10.08.2025 о 12 годині у приміщенні супермаркету «Silverfood», розташованого поруч із ринком Гід, за алресою: м. Мукачево, вулиця Томаша Масарика, 19 у силі.

На виконання зазначеної вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_9 10.08.2025, близько 12 години прибув на обумовлене раніше місце зустрічі, а саме: у приміщення супермаркету «Silverfood», розташованого поруч із ринком Гід, за адресою: м. Мукачево, вулиця Томаша Масарика, 19, де він зустрівся із ОСОБА_4 , після чого останній надав ОСОБА_9 логін та пароль до Google аккаунту, на якому була завантажена онлайн карта із маршрутом руху до лінії державного кордону між Україною та Словацькою Республікою, за якою ОСОБА_9 мав безперешкодно перетнути державний кордон України поза межами офіційних пунктів пропуску, разом із цим ОСОБА_4 надав ОСОБА_9 поради та вказівки, щодо перетину кордону, зокрема, те що ОСОБА_9 повинен в обов`язковому порядку рухатись за вказаним маршрутом, з метою безперешкодного подолання державного кордону, наявності на маршруті руху імовірних перешкод у вигляді парканів, необхідності перед лінією державного кордону України здійснення забігу, з метою не виявлення останнього прикордонними нарядами, а також, щодо поведінки та послідовності дій після вдалого подолання державного кордону України, після чого ОСОБА_9 надав ОСОБА_4 за організацію ним перетину державного кордону України раніше обумовлену ними суму у розмірі 2000 доларів США та на цьому ОСОБА_4 був викритий і затриманий працівниками правоохоронних органів.

10 серпня 2025 року о 13 год. 39 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Мукачево, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Цього ж дня, тобто 10 серпня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними матеріалами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 10.08.2025, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у належній ОСОБА_4 наплічній чоловічій сумці виявлено грошові кошти в розмірі 2000 доларів США, які він вимагав та отримав від ОСОБА_9 за організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України. Разом із цим, під час проведення огляду місця події, ОСОБА_10 , повідомив, що за вказані грошові кошти у розмірі 2000 доларів США він надав ОСОБА_9 доступ до Google аккаунту, де була вже із прокладеним маршрутом до лінії державного кордону між Україною та Республікою Словакія онлайн карта.

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 , який в ході допиту вказав, що громадянин ОСОБА_4 здійснювали організацію його незаконного переправлення через державний кордон України та останній надавав із цього приводу поради і вказівки, та на вимогу ОСОБА_4 він надав 10.08.2025 грошові кошти в розмірі 2000 доларів США за що отримав Google аккаунт із завантаженою картою з маршрутом руху до лінії державного кордону між Україною та Словацькою Республікою.

- протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_9 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_4 , як такого який здійснював організацію його незаконного переправлення через державний кордон України та який надавав із цього приводу поради і вказівки та такого кому він передавав грошові кошти в розмірі 2000 доларів США за що отримав Google аккаунт із завантаженою картою з маршрутом руху до лінії державного кордону між Україною та Словацькою Республікою.

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

- протоколом вручення грошових коштів згідно із якого, особі, яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів ОСОБА_9 вручено купюри номіналом по 100 доларів США, із написом на кожній із них «BABKY SUVENIRNIYE не є платіжним засобом» та які були у подальшому вилучені у гр. ОСОБА_4 , що свідчить про те, що саме ОСОБА_4 отримав вказані грошові кошти за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9

- протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_9 , згідно із якого встановлено, що на його телефонні наявний Google аккаунт із завантаженою картою з маршрутом руху до лінії державного кордону між Україною та Словацькою Республікою.

- іншими матеріалами кримінального провадження.

В клопотанні слідчий зазначив, що домашній арешт та застава, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, а тому, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засідання прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію захисника та просив суд у задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи та у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , яке обґрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

При цьому на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є:

- ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування, зокрема це підтверджується тим, що підозрюваному разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна. ОСОБА_4 усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема останній будучи мешканцем Закарпатської області, яке є прикордонною областю та межує із Республіками Словакія, Румунія та Угорщина та те, що останній володіє інформацією, щодо переміщення прикордонних нарядів та місць де можна у незаконний спосіб перетнути державний кордон України, про що свідчать матеріали кримінального провадження, можна зробити висновок, що ОСОБА_4 може покинути територію України поза офіційними пунктами пропуску;

- ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний може впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, зокрема, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та залякувати і схиляти їх до дачі слідству неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати на незаконний вплив на них зі сторони підозрюваного.

Зокрема, у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування;

- ризик передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню. Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання;

- підозрюваний ОСОБА_4 не маючі стабільного офіційного доходу для проживання, так як останній офіційно не працевлаштований, та з метою забезпечення себе матеріально, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши вагомість наявних в органу досудового розслідування доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, у сукупності з тяжкістю покарання, що може бути призначене за такого роду правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину (ч 3 ст. 332 КК України), зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (від 7 до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна), останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, зокрема, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками та залякувати і схиляти їх до дачі слідству неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати на незаконний вплив на них зі сторони підозрюваного, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, будучи на волі, ОСОБА_4 , й надалі матиме можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вищеперераховане а також те, що він може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що останній усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винним, може вдатися до дій які будуть перешкоджати тим чи іншим чином органу досудового розслідування здобути докази злочинної поведінки останнього, тобто наявні ризики, передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею оцінювалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, відповідно до характеристики ОСОБА_4 останній являється працездатним, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає, слідчий суддя враховує той факт, що усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, має можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску, а також переховуватись на території України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного в їх сукупності, його ставлення до скоєного суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків можливості підозрюваного переховуватися від суду, а також незаконного впливу на свідка та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає тяжкості пред`явленої ОСОБА_4 підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Разом з тим слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності з ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого суд з урахуванням положень ст. ст.177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникало бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, врахувавши обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вважає належним визначити розмір застави для ОСОБА_4 в розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок (50х3028).

Такий розмір застави буде відповідним і достатнім, у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде слугувати відповідним стримуючим фактором.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 затримано 10 серпня 2025 року о 13 год. 39 хв., а тому строк тримання під вартою слід обчислювати з моменту його затримання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 187, 193, 196, 197, 309 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Застосувати (обрати) щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів починаючи з 10 серпня 2025 року по 08 жовтня 2025 року включно.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 08 жовтня 2025 року включно.

На підставі ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у розмірі 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок (50х3028).

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на їх першу вимогу;

- не відлучатися за межі Мукачівського та Ужгородського районів Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися із свідками, у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну до органів ДМС України в Закарпатській області.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 08 жовтня 2025 року включно.

У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали було проголошено 18 серпня 2025 року о 16 год. 45 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1