Провадження по справі №1-кп/522/47/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 кримінальне провадження №0000737 від 12.06.2024 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ювілейне Лутугинського району, Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілої особи ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2018 року Територіальна громада м. Одеси в особі ОМР, від імені якої діє Департамент Комунальної власності ОМР в особі директора ОСОБА_7 та ПП «32» (код ЄДРПОУ № 36613125) в особі директора ОСОБА_8 уклали договір купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 на об`єкт нерухомості, а саме на приміщення першого поверху № 810 загальною площею 158,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Відомості про право власності на вищевказане нежитлове приміщення внесено до Реєстру речових прав на нерухоме майно 06.03.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , яка виконала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про перехід права власності на нежитлове приміщення із створенням розділу щодо відомостей про об`єкт нерухомого майна №101.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV в редакції від 04.02.2019 року, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення (далі - Закон), однією із загальних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі-Державного реєстру прав) виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону, державним реєстратором є громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав.

Так, ОСОБА_3 на підставі наказу директора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» призначено на посаду державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації».

В подальшому, державний реєстратор КП «Агенція державної реєстрації» ОСОБА_3 для забезпечення належної реалізації положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 04.02.2019 року в Одеській філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» отримав логін та пароль доступу до Єдиних та Державних реєстрів (автоматизованих систем), з метою здійснення відповідних дій у межах повноважень, визначених нормативно-правовими актами, що регламентують їх функціонування, тим самим отримав повний доступ до автоматизованих систем, в тому числі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про що останнім надано розписку за власним підписом а також попереджено про відповідальність за розголошення отриманих відомостей та настання наслідків, передбачених статтями 231, 232, 361-363-1 КК України.

Згідно п. 2.1, 2.2 Статуту комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» (далі - Статуту) «підприємство створене з метою ….. задоволення спільних потреб громадян, фізичних осіб підприємців та юридичних осіб всіх форм власності в роботах та послугах, що надаються Підприємством при здійсненні господарської діяльності, отримання прибутків від виконання таких робіт та послуг, забезпечення соціальних та економічних потреб трудового колективу Підприємства та інтересів Власника. Предметом діяльності Підприємства є проведення державної реєстрації: права власності, речових прав…..».

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав;

7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

Згідно зі ст. 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до статті 18 Закону, державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Відповідно до ст. 20 Закону, з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим частини першої цієї статті, поданих для проведення реєстраційних дій, виготовляються електронні копії шляхом сканування, що долучаються до заяви, зареєстрованої у Державному реєстрі прав, та до реєстраційної справи в електронній формі.

Відповідно до ст. 23 Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.

Відповідно до ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 5 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року (далі-Порядок), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться у строки, встановлені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 6 Порядку передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду з одночасним набуттям речових прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з державною реєстрацією права власності на таке майно заявником подається одна заява.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис.

Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа обов`язково зазначають відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, передбачені Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141.

Відповідно до п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з п. 25 Порядку, документи та/або відомості, сформовані державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час розгляду заяви, а також електронні копії оригіналів документів чи відповідно оформлених копій документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, виготовлені шляхом сканування та долучені до відповідної заяви, зберігаються в електронній формі у зазначеному Реєстрі.

В електронній формі у Державному реєстрі прав також зберігаються електронні копії надісланих у передбачених законом випадках державним реєстратором у паперовій формі запитів та відповідей на них, що виготовлені шляхом сканування, та у разі використання інформації з наявних у державного реєстратора паперових носіїв інформації (реєстрових книг, реєстраційних справ, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), - виготовлені шляхом сканування копії документів, що містять таку інформацію.

Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

ОСОБА_3 , будучи державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації», наділеним державою відповідними повноваженнями державного реєстратора, зобов`язаний діяти добросовісно, обґрунтовано, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки йому було надано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та в спосіб, що передбачені Конституцією України та чинним законодавством про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.

Так, 04.04.2019 року на адресу КП «Агенція державної реєстрації», яке розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 4Д, від ОСОБА_8 надійшла заява № 33494936 про реєстрацію змін технічних характеристик об`єкту нерухомого майна № 101 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - нежитлового приміщення № 810, розташованого на першому поверсі за адресою: вул. Рішельєвська, 11 у м. Одесі.

Заяву № 33494936 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.04.2019 о 16:26:12 та державним реєстратором сформовано друковану форму заяви.

Згідно з п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна (затверджену Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року №127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186)), нежитлове приміщення (група нежитлових приміщень) - сукупність нежитлових приміщень, які мають сполучення між собою та окремий вихід на сходову клітку, коридор або земельну ділянку чи прилеглу територію і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

Державний реєстратор ОСОБА_3 04.04.2019 року на підставі заяви керівника ПП «32» ОСОБА_8 , технічного паспорту № б/н від 03.04.2019 року та довідки № 199614 від 03.04.2019 року, виданих ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД», перебуваючи у приміщенні за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 4Д, в порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10, п. 4, 5 ч. 1 ст. 18, ст. 23, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п. 5, 6, 8, 12, 25, 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не зупинив розгляд заяви ОСОБА_8 та будучи достовірно обізнаним про порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, із порушенням вищевказаних норм законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за відсутності будь-яких правових підстав та за наявності очевидних суперечностей між характеристиками фактично зареєстрованого об`єкту нерухомого майна із характеристиками на об`єкт нерухомого майна, зазначеними у наданих на реєстрацію документах, а саме у технічному паспорті б/н і довідці № 199614 від 03.04.2019, якою протиправно збільшено площу приміщення № 810 до 448,2 кв. м. за рахунок приміщення підвалу вказаного будинку, прийняв рішення № 46313617 за результатом розгляду заяви № 233494936 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та вчинив протиправну реєстраційну дію, виконавши у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис за про зміну до запису про право власності розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером № 101 спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чим змінив загальну площу приміщення першого поверху № 810, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , збільшивши її на 290,4 кв. м. за рахунок приміщення підвалу вказаного будинку, вартістю 2 071 133 грн., спричинивши своїми умисними діями територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради збитки у вказаному розмірі.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, за ознаками: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 3 ст. 362 КК України, а саме за ознаками: несанкціонована зміна інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду.

29 липня 2024 року в м. Одесі прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000737 від 12.06.2024 року з одного боку та обвинуваченим у провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст. 469 КПК України, у приміщенні Одеської обласної прокуратури, уклали угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, за участі зах исника ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування та в суді повністю визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 362 КК України 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду державного реєстратора на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Підставами для застосування ст. 75 КК України є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання; відсутність судимостей.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, а також те, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.

Прокурор в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 29.07.2024 року, укладену між прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000737 від 12.06.2024 року з одного боку та обвинуваченим у провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст. 469 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 .

Представник потерпілої особи не заперечував проти затвердження угоди.

Захисник обвинуваченого просив суд затвердити угоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника обвинуваченого та представника потерпілого, дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченого про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 362 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставини та обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, проживає в м. Одеса, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкцією ч. 3 ст. 362 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч.3 ст. 362 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посаду державного реєстратора на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки, що відповідає нормам законодавства. Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання, яке було узгоджене сторонами, відповідає вимогам закону, буде справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого, чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ч. 1 ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000737 від 12.06.2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що вказана угода підлягає затвердженню.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості судом не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2024 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було скасовано ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2024 року та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, обраний ОСОБА_3 на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 30.04.2024 року, вважати таким, що втратив свою дію.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період 21.03.2024 року по 30.04.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, у разі порушення ним умов відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку.

Арешт на майно у рамках даного кримінального провадження не накладався.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65, 75, 76 КК України, ст. 100, 373, 374, 394, 468, 474, 475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 29 липня 2024 року, укладену між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ч. 1 ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000737 від 12.06.2024 року, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29 липня 2024 року покарання за ч. 3 ст. 362 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посаду державного реєстратора на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період 21.03.2024 року по 30.04.2024 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду, апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_10