справа № 566/646/25
провадження № 1-кс/566/104/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2025 року селище Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі :

слідчого судді Млинівського районного суду ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000034 від 01.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою професійно-технічною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб чи осіб похилого віку не має, військовозобов`язаного, раніше не судимого,-

В С Т А Н О В И В :

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, вчиненому за наступних обставин. Так, перебуваючи на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, із змінами, 31.01.2025 о 20 год. 25 хв. був ознайомлений усно зі змістом персональної повістки про призов на військову службу під час мобілізації та необхідність з`явитись 31.01.2025 о 22 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби під час мобілізації та відправлення у військову частину, яку він відмовився отримувати.

Після цього, всупереч ст.65 Конституції України, ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу, ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи належним чином оповіщеним про прибуття на військову службу, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації та 31 січня 2025 на 22-00 год., без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення до військової частини та про причину неявки не повідомив.

У внесеному клопотанні слідчий просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, покликаючись на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, з наведених у ньому підстав.

Прокурор просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього відповідних обов`язків строком на два місяці.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 проти клопотання заперечували. ОСОБА_7 показав, що проживає за адресою реєстрації місця проживання в селищі Демидівка Дубенського району Рівненської області. Наміру змінювати місце проживання, ухилятися чи переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у нього немає, бажає сприяти досудовому розслідуванню, щоб воно було повним і об`єктивним. Не погоджується з висновком ВЛК відносно нього, оскільки хворів на туберкульоз та на даний час лікарі підозрюють у нього захворювання на гепатит В чи С, а тому не вважає висновок повним та таким, який встановлює об`єктивний ступінь придатності людини до військової служби, має намір його оскаржити.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим відділом відділення поліції №1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000034 від 01.02.2025, в межах якого 08.05.2025 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ст..336 КК України ОСОБА_7 , а саме, в ухиленні від призову на військову службу за мобілізацією.

Вказаний злочин, відповідно до положень ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених ч.1 даної статті.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

За усталеною практикою ЄСПЛ «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України підтверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними (показаннями свідків: працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , голови військово-лікарської комісії ОСОБА_11 , протоколом огляду документів особової справи ОСОБА_7 , протоколом огляду предмета відеозапису з боді-камери ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому, доводи ОСОБА_7 в яких він заперечує обгрунтованість повідомленої йому підозри, посилаючись на незгоду з висновком ВЛК, суд відхиляє, оскільки ОСОБА_7 , достовірно довідавшись про висновок ВЛК, який йому було оголошено 31.01.2025, у встановленому законом порядку не оскаржив його і будь-яких дій, спрямованих на це, не вчинив.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що аргументи за чи проти задоволення клопотання, у тому числі ризик того, що підозрюваний може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, але повинні бути підкріплені фактичними доказами. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати застосування запобіжного заходу.

В основу обґрунтованості наявності ризику того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, орган досудового розслідування покладається на тяжкість покарання, яке загрожує за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є нетяжким, проте сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності застосування запобіжного заходу, при цьому доказів неявки підозрюваного ОСОБА_7 до слідчого, прокурора, чи інших порушень процесуальних обов`язків ОСОБА_7 до клопотання не додано та прокурором в судовому засіданні не доведено та нічим не підтверджено.

При цьому, суд відхиляє поклання прокурора на необхідність застосування при вирішенні клопотання рішення ЄСПЛ у справі " Ілійков проти Болгарії", позаяк обставини вказаної справи, яка була предметом розгляду у Європейському суді з прав людини є кардинально відмінними від обставин, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочину, передбаченого ст.336 КК України відносно ОСОБА_7 .. Закрема у справі" Ілійков проти Болгарії", заявникові було пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до двадцяти років. За національним кримінальним законодавством України таке кримінальне покарання прирівнюється до покарань за особливо тяжкі злочини. Натомість у справі ОСОБА_7 , яка є предметом досудового розслідування за ст.336 КК України, останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Таким чином, Рішення ЄСПЛ у справі " Ілійков проти Болгарії" при вирішенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу в рамках кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ст.336 КК України, застосуванню не підлягає.

Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, за першою вимогою прибуває до слідчого та прокурора, раніше не судимий.

Згідно ч.2, ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Оскільки під час розгляду клопотання не доведено наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, у відповідності до ч. 2 ст. 194 КПК України, прийшов до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Водночас, враховуючи, що об`єктом посягання кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України є суспільні відносини, що забезпечують обороноздатність України і ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, то у відповідності до ч.3 ст.194 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що є необхідним зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до органу державної влади, визначеного слідчим суддею.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 179, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000034 від 01.02.2025 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 - відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_7 прибувати на кожну вимогу за викликом до слідчого відділення ВП №1 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення проголошено о 15 годині 00 хвилин 16 травня 2025 року.

Слідчий суддя