Справа № 729/1680/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/227/25
Категорія - ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.024.270.400.000.100, за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України і призначено покарання за:

- ч.1 ст. 307 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- ч. 2 ст. 307 КК України у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю ОСОБА_6 , за виключенням житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за винятком житла.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишено без змін. Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з часу фактичного затримання. В строк відбуття покарання ухвалено зарахувати термін попереднього ув`язнення з 12 серпня 2024 року до 14 серпня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави за проведення експертиз три тисячі двадцять дев`ять гривень 12 коп.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 серпня 2024 року.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок місцевого суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши ст. ст. 69, 75 КК України. Вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції, є занадто суворим і таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України. Звертає увагу на наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та відсутність обставин, які його обтяжують. Вказує, що перебуває на обліку в лікаря-нарколога та хворіє туберкульозом. Зазначає, що перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей і батьків похилого віку, позитивно характеризується за місцем проживання. Отже, враховуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції мав законні підстави для призначення покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу, що місцевий суд, зарахувавши обвинуваченому у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 12 серпня 2024 року до 14 серпня 2024 року, у свою чергу, за наявності для цього підстав, не застосував положення закону України про кримінальну відповідальність, передбачені ч. 7 ст. 72 КК України, які стосуються зарахування у строк відбуття покарання періоду перебування під цілодобовим домашнім арештом, адже ОСОБА_6 14 серпня 2024 року було обрано саме цей запобіжний захід.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, ОСОБА_6 з 27 березня 2023 року проходить курс замісної підтримуючої терапії в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, що за адресою: м. Чернігів, вул. Івана Мазепи, 3, де він періодично отримував в таблетках лікарський засіб метадон гідрохлорид, який містить у своєму складі наркотичний засіб метадон (фенадон) для самостійного прийому в амбулаторних умовах, у зв`язку з чим зберігав його при собі.

22.07.2024 близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в під`їзді багатоквартирного будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 500 гривень, умисно незаконно збув ОСОБА_9 (особа зі зміненими даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, три таблетки, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), маса якого становить 0,066 г.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12.08.2024, близько 16 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на прилеглій території біля багатоквартирного будинку за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 400 гривень, умисно, незаконно, повторно збув ОСОБА_9 (особа зі зміненими даними), який був залучений для проведення оперативної закупки наркотичних засобів, чотири таблетки, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), маса якого становить 0, 086 г.

У судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту і обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що задовольнити необхідно лише апеляційну скарга прокурора.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого досудовим слідством і місцевим судом кваліфіковані правильно.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними й перевіреними в судовому засіданні доказами та є обґрунтованим.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, особу ОСОБА_6 , який не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, злочини вчинив із корисливих мотивів, а також обставини, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що його обтяжують, та призначив покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкцій інкримінованих статей КК України та з конфіскацією всього майна, що є власністю обвинуваченого, за винятком житла.

Отже, колегія суддів вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 місцевим судом, відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень і його особі та є справедливим.

У той же час доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді від 14 серпня 2024 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці.

Цей запобіжний захід було продовжено ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року, а оскаржуваним вироком залишено без змін до набрання ним законної сили.

Місцевий суд, зарахувавши обвинуваченому у строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 12 серпня 2024 року до 14 серпня 2024 року, у свою чергу, за наявності для цього підстав, не застосував положення ч. 7 ст. 72 КК України, які стосуються зарахування у строк відбуття покарання періоду перебування під цілодобовим домашнім арештом, виходячи з такого співвідношення три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі. За період з 14.08.2024 року по 06.052025 року строк запобіжного заходу становить 266 днів, що відповідає 88 дням позбавлення волі.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність змінити вирок суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого відхилити, а прокурора задовольнити.

Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_6 період його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 14 серпня 2024 року по 06 травня 2025 року, що складає 88 днів позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення, касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4