Справа № 138/1295/25
Провадження №11-сс/801/396/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000233 від 08.05.2025 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озаринці Могилів-Подільського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, неповнолітніх дітей немає, середня спеціальна освіта, раніше не судимого

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15,

ч.1 ст.115 КК України.

за участю сторін провадження:

прокурора: ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2025 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) діб до 18 год. 00 хв. 07.07.2025.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини, НОМЕР_1 від 17.04.2025 №95 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення вказаної військової частини з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Солдат ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, згідно до ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов?язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов?язок, бути хоробрим, ініціативним дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов?язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам?ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов?язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов?язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов?язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

08.05.2025 близько 15:48 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 перебував у будинку АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_9 , із якою він спільно проживає, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» останні є близькими особами, а тому на них поширюється дія вказаного Закону, вчинив інкримінований йому злочин.

Так, перебуваючи у приміщенні вказаного вище будинку в ході спільного вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп?яніння, та його дружиною ОСОБА_9 виникла словесна суперечка на ґрунті ревнощів. У ході якої в ОСОБА_7 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

У подальшому, ОСОБА_7 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на вбивство ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди життю і здоров?ю та свідомо бажаючи настання цих наслідків, діючи умисно, протиправно ОСОБА_7 наніс одного удару побутовим ножем в область спини пошкодивши грудну клітину ззаду.

Захищаючись від нападу та бажаючи врятувати своє життя ОСОБА_9 швидко вибігла із будинку та направилась до сусіднього домоволодіння аби їй надали допомогу.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними задля доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Внаслідок зазначених дій, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді: проникаючої колото-різаної рани м?яких тканин грудної клітини в 6-7 міжребер?ї, проникаюче поранення плевральної порожнини зліва.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 травня 2025 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Винести ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у вінницькій області капітана поліції ОСОБА_10 , за погодження прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_11 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1-5 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги захисника обгрунтовано тим, що підозра відносно ОСОБА_7 належним чином необгрунтована, не підтверджується жодними доказами.

Слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу відповідно до п.3 ст. 194 КПК України необгрунтовано, в чому саме полягає недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам та не вказано, які саме докази доводять існування кожного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею не взято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має середню спеціальну освіту, є учасником бойових дій.

Захисник звертає увагу на те, що самі по собі обставини, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання на строк до десяти років позбавлення волі не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що унеможливлює обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, суд вірно обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника,дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, які перешкодять виконанню покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. «с» ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

В кримінальному провадженні №0000233 від 08.05.2025 року 09.05.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра" це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

У справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) Європейський Суд з прав людини констатував, що не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив, не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Крім того, на етапі розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя не повинен перевіряти належність та допустимість доказів, оскільки ці обставини повинні бути перевірені в ході розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження захисника щодо відсутності доказів обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є безпідставними.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується, як особливо тяжкий злочин, обставини кримінального правопорушення, та дійшов вірного висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний з метою уникнення відповідальності, враховуючи тяжкість злочину може переховуватись від органів слідства та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Твердження захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не враховано всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу відповідно до вимог ст. 178 КПК України є необгрунтованими.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: .щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що дає право слідчому судді не визначати заставу підозрюваному.

Таким чином, враховуючи наведене, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, що у повній мірі відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.05.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4