Провадження № 1-кп/947/1167/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2025 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000952 від 28.07.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, громадянина України, є фізичною особою-підприємцем, з середньою освітою, раніше не судимого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 звернулися до суду із клопотаннями про затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 31.07.2025.

Згідно обвинувального акту і наданої угоди про примирення ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, за наступних обставин.

Так, у ОСОБА_3 27.07.2025, приблизно о 22:25 годині, перебував на паркувальному майданчику біля будинку, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Краснова 12, де помітив припаркованний транспортний засіб марки «Toyota Corolla», 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_6 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, що спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на паркувальному майданчику біля будинку, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Краснова 12, направився до автомобіля «Toyota Corolla», 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, де за допомогою підбору ключів, відкрив передні водійські двері вищевказаного автомобіля та сів на місце водія.

Таким чином, ОСОБА_3 встановив контроль над вказаним автомобілем та привівши за допомогою коробки передач автомобіль у рух, незаконно заволодів транспортним засобом «Toyota Corolla», 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Наведені умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 були кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про примирення ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, щиро розкаявся, повністю відшкодував заподіяну потерпілому шкоду, який, в свою чергу, не має до обвинуваченого претензій.

Потерпілий та обвинувачений погодилися між собою на призначення обвинуваченому покарання за злочин, передбачений ч.1 ст.289 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання, якщо він на протязі визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного та потерпілого повне порозуміння ними їх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили обвинуваченого і потерпілого погодитися на підписання угоди про примирення, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про примирення, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про примирення. При цьому суд виходить з наступного.

Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, оскільки максимальна санкція ч.1 ст.289 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч.ч.1 і 3 ст.469 КПК України може бути укладено угоду про примирення між потерпілим і обвинуваченим за їх ініціативою.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.471 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно обставин, які пом`якшують покарання, міри та виду узгодженого між сторонами покарання, наслідків невиконання угоди тощо.

Суд відповідно до ст.474 КПК України роз`яснив сторонам угоди процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду.

Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а тому визнання ним вини є цілком виправданим.

Суд також вважає, що істотні обставини, що мають значення для цього провадження, у тому числі повне відшкодування потерпілому шкоди, цілком враховані угодою про примирення і знайшли своє відображення в узгодженому покаранні, визначеному в межах санкцій статті.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Питання щодо речових доказів вирішується на підставі ст.100 КПК України, а питання щодо арештованого майна відповідно до ст.174 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 31.07.2025.

Відповідно до затвердженої угоди про примирення визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання, якщо він на протязі іспитового строку в 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього вироком суду обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання; передбачені п.2 ч.3 ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ, після набрання вироком законної сили, вказаний в постанові слідчого від 28.07.2025, а саме, транспортний засіб марки «Toyota Corolla», 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_6 та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_5 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 під розписку, вважати повернутим за належністю ОСОБА_5 .

Арешт майна, яке визнано речовим доказом у справі, накладений ухвалою слідчого судді від 31.07.2025, після набрання вироком законної сили скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, лише у випадках, передбачених ст.394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку вручити учасникам судового розгляду в день проголошення його резолютивної частини.

Суддя ОСОБА_1