Номер провадження: 11-кп/813/1976/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2025, про повернення прокурору обвинувального у к/п №0000026 від 14.01.2025 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2021 р.н., офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції обвинувальний акт у к/п №0000026 від 14.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України був повернутий прокурору для усунення недоліків.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що у обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 зазначені дані про іншу особу, яку можливо ідентифікувати, щодо якої не здійснюється судове провадження, що є порушенням принципу презумпції невинуватості. Окрім того, суд заначив, що зазначену у обвинувальному акті особу було повідомлено про підозру та його прізвище, ім`я та по-батькові містяться в обвинувальному акті, однак будь-яких відомостей щодо виділення відносно цієї особи матеріалів в окреме кримінальне провадження, а ні обвинувальний акт, а ні реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження не містять.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Приморської окружної прокуратури ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з огляду на наступне:

- обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у повному обсязі відповідає вимогам ст. 291 КПК України;

- в Розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 зазначено в п. 15 «Постанова про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_11 » від 27.03.2025, в п. 16 «Постанова виділення матеріалів досудового розслідування» від 14.04.2025. Відтак, твердження суду про те, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості щодо виділення матеріалів відносно ОСОБА_11 не відповідають дійсності. Окрім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 291 КК України надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється. Тому посилання суду щодо відсутності відомостей щодо виділення відносно ОСОБА_11 матеріалів кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання не відповідає вимогам ст. 314 КПК України;

- посилання суду на вивчення викладу фактичних обставин у обвинувальному акті, його деталізація не могли слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки посилання суду на фактичні обставини можуть бути перевірені судом лише під час судового розгляду.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2025 та призначити новий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_9 .

У судовому засіданні апеляційного суду прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість захисник заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом 1-ої інстанції було дотримано в повній мірі.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Так, процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

За приписами ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України.

Разом з цим, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та у формулюванні обвинувачення ОСОБА_9 обвинувальний акт містить посилання на анкетні данні іншого співучасника злочину, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Колегія суддів наголошує, що формулювання обвинувачення є виключним повноваженням органу досудового розслідування. При цьому, хоча п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК і не містить вимог, яким саме чином в обвинувальному акті слід наводити відомості стосовно інших співучасників при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та при формулюванні обвинувачення, проте такі відомості мають бути зазначені з дотриманням загальних засад кримінального провадження.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 2 статі 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, частини 1 статті 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. З огляду на конституційно-правову та кримінальну засаду презумпції невинуватості є юридичний факт вчинення злочину, а тому беручи до уваги положення ст.17 КПК України, у яких реалізується положення ст.129 Конституції України, особа не може вважатися такою, що вчинила кримінальне правопорушення при відсутності обвинувального вироку щодо неї, який набрав законної сили.

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано послався на практику ЄСПЛ, згідно з якою презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону в таких судових рішеннях ЄСПЛ як «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland), п. 37; «Нераттіні проти Греції» (Nerattini v. Greece), п. 23; «Діду проти Румунії» (Didu v. Romania), п. 41). Водночас, в інших рішеннях ЄСПЛ зазначено, що попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості («Нестак проти Словаччини» (Nestak v. Slovakia), п. 88; «Гарицкі проти Польщі» (Garycki v. Poland), п. 66).

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що встановлені стосовно ОСОБА_9 фактичні обставини справи, не можуть вважатися встановленими щодо іншої особи, прізвище якої зазначено в обвинувальному акті і потребують окремого дослідження при розгляді справи відносно цих осіб.

Наведені порушення, шляхом позбавлення гарантованих Конституцією України та КПК України прав учасників кримінального провадження та недотримання визначеної законом процедури судочинства, на думку колегії суддів, під час судового розгляду будуть перешкоджати розгляду обвинувального акту по суті та унеможливлять, за результатами такого судового розгляду, ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а тому, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9 КПК України, апеляційний суд визнає вказані порушення істотними.

Системний аналіз зазначених норм Основного Закону України та КПК, а також правова позиція Верховного Суду України в Постанові ВСУ від 03.03.2016 у справі №5-347 кс15, вказують на те, що навіть незважаючи на непреюдиційність обвинувального акту, питання вини іншого співучасника має бути доведено в іншому кримінальному проваджені.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив факт невідповідності обвинувального акту вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та, на виконання положень ст. 314 КПК України, обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків.

Колегія суддів приймає до уваги аргументи прокурора з приводу того, що в Розділі ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 зазначено в п. 15 «Постанова про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_11 » від 27.03.2025, в п.16 «Постанова виділення матеріалів досудового розслідування» від 14.04.2025, водночас зазначені обставини не спростовують висновки суду щодо допущених прокурором порушень.

Відтак, на думку апеляційного суду, зазначення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, скоєного іншою, крім обвинуваченого, особою не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 2 КПК завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, а тому є незаконним.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування, чи зміни ухвали суду 1-ої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 24, 291, 314, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.05.2025 про повернення прокурору обвинувального акту у к/п №0000026 від 14.01.2025 відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 194 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3