ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2424/25 Справа № 243/2934/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Кривий Ріг

15 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 ,строком на 60 діб, до 07 серпня 2025 року включно, із визначенням застави розміром 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченій, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 ,строком на 60 діб, до 07 серпня 2025 року включно, із визначенням застави розміром 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинуваченої дозволяють застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду обвинувачена ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій вона просить переглянути ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2025 року та зменшити її суму застави.

Обвинувачена ОСОБА_5 , її захисник ОСОБА_6 та прокурор повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи або про бажання приймати участь у справі, не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 діб, до 07 серпня 2025 року включно, із визначенням застави розміром 242240 гривень.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачена може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_5 , яка раніше притягувалася до кримінальної відповідальності має не зняту та не погашену судимість,може переховуватись від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого нею кримінального правопорушення, строк покарання який її загрожує в разі визнання винуватою, а тому, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що існує ризик незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки свідки судом І інстанції не допитані.

Колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченої дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчать про вагомість заявлених ризиків, яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що обмеження її права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти її втечі та забезпечити належне виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, та обсяг обов`язків, покладених з внесенням застави, не підлягає змінам.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційної скарги обвинуваченої були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: