У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Про продовження запобіжного заходу

(повний текст)

26 травня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000117, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.301, ч.3 ст.301, ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.301, ч.3 ст.301, ч.2 ст.301-1, ч.3 ст.301-1, ч.4 ст.301-1, ч.2 ст.156 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 березня 2025 року обвинуваченому продовжено тримання під вартою до 26.05.2025 включно.

Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав своє вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки на його думку обвинувачений може переховуватись від суду, усвідомлюючи невідворотність покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинення вказаних кримінальних правопорушень, крім того, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку прокурора, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим вище, що підтверджується вищевикладеними обставинами.

Обвинувачений та захисник заперечували проти продовження строку тримання під вартою.

Так, захисник зазначив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, є відсутніми та необґрунтованими. Прокурор лише перелічив ці ризики, не пояснивши, чому менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Також захисник звернув увагу на усталену практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою ризики, що існували на початку судового розгляду, поступово зменшуються або зникають.

На теперішній час усі докази вже досліджено, обвинувачений поводиться спокійно й неагресивно, а відповідні ризики - відсутні. У зв`язку з цим захисник просив обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання.

Обвинувачений підтримав позицію захисника та зазначив, що отримав копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу безпосередньо в залі суду. У зв`язку з цим він вважає, що клопотання було вручено з порушенням вимог закону, оскільки його має бути вручено не пізніше ніж за три години до початку розгляду.

Також обвинувачений зазначив, що докази, надані прокурором, є надуманими та безпідставними. За його словами, він є особою з інвалідністю, тому, посилаючись на статтю 194 КПК України, просить відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на такий, що не передбачає тримання під вартою.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію прокурора, обвинуваченого, захисника, дійшов наступного висновку.

Як передбачено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд вважає, що прокурором доведено, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, не зменшилися, а саме ризик переховуватися від суду, оскільки останній в умовах воєнного стану обвинувачується у низці злочинів, серед яких особливо тяжкий, проти громадського порядку та моральності, статевої свободи та статевої недоторканності особи, зокрема санкцією ч.4 ст.301-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років; обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, документальні відомості про утриманців у обвинуваченого відсутні; до затримання ОСОБА_5 проживав у закинутій будівлі поруч із залізничним вокзалом у м. Києві. Цей ризик ураховується судом у сукупності з іншим ризиком незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, оскільки остання в судовому засіданні не допитана, є неповнолітньою, та з ризиком вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 веде антигромадський спосіб життя.

Вищенаведене, на думку суду унеможливлює застосування щодо обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки такі заходи не забезпечать як запобігання встановленим судом ризикам, так і виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України, можуть негативно вплинути на перебіг судового розгляду даного кримінального провадження, а тому вважає обґрунтованим продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, залишивши без змін наявний альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та покладені на обвинуваченого обов`язки в разі внесення застави.

Суд не погоджується із думкою обвинуваченого, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має бути вручене йому не пізніше ніж за три години, оскільки така вимога в ст. 199 Кримінального процесуального кодексу України відсутня.

Виходячи із змісту ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.

На думку суду, продовження до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що ризики із минулих судових засідань не зменшилися, суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суду не надано достатніх доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України та зазначені в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва, якою ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, з минулого судового засідання суттєво зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Виходячи із зазначеного, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на шістдесят днів із можливістю внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 151400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп.

Строк дії ухвали: до 24 липня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошується 30 травня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1