УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/13847/25

Провадження № 1-кп/522/2838/25

26 червня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № №0000222, відомості про яке внесено 30.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 без фактичного місця проживання, військовослужбовця військової служби призваного за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000222, відомості про яке внесено 30.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення застави, стосовно ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, а отже є підстави вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може:

- переховуватися від суду, в тому числі і на території інших держав, що підтверджується тяжкістю покарання, яке передбачене санкцією статті, за якою йому пред`явлено обвинувачення (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також у клопотанні прокурор зазначає, що запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо. Крім того, звертає увагу на неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки ОСОБА_5 інкримінується злочин, який кваліфіковано за ч. 4 ст. 187 KK України в частині погрози застосування насильства предметом ззовні схожим на пістолет, у зв`язку з чим підстав для визначення останньому розміру застави немає.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання подане прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 і просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений у судовому засіданні залишив вирішення клопотання прокурора на розсуд суду.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.05.2024 року відносно ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який спливає 03 липня 2025 року.

У ч. 3 ст. 315 КПК зазначено, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбаченихрозділом II КПК.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Враховуючи тяжкість злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , який згідно із ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, останній може переховуватись від суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на потерпілого в даному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато та потерпілий судом допитаний не був, ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, можна вважати обгрунтованим.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 не має законних джерел для існування, йому інкримінується злочин, вчинений з корисливих мотивів, відтак він може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою суду не надано та у судовому засіданні не встановлено.

Суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 23 серпня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Керуючись вимогами ст.ст. 8, 9, 177, 178, 194, 199, 315, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні №0000222, відомості про яке внесено 30.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, - задовольнити.

Строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 23 серпня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1