УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2025 Справа №607/8595/25 Провадження №1-кс/607/2436/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР і зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначив, що 22.04.2025 на офіційну електронну пошту Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області (зазначена на сайті ГУНП ) ним подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України. Цього ж дня, ОСОБА_3 направлено адвокатський запит про надання інформації, на який 24.04.2025 отримано відповідь від зазначеного РУП про те, що повідомлення в інтересах ОСОБА_4 зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІКС ІПНП) Тернопільського РУ поліції за № 18504 від 23.04.2025. На час звернення із скаргою, матеріали перебувають на розгляді в секторі дільничних офіцерів поліції відділу превенції патрульної поліції Тернопільського РУ поліції та всупереч ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР не внесено.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, тому з урахуванням строків розгляду таких скарг, слідчий суддя вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у його відсутність.

Заслухавши особу, яка подала скаргу, дослідивши скаргу та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що 22.04.2025 адвокату ОСОБА_3 надано доступ до позовної заяви із додатками ОСОБА_5 до ОСОБА_4 у справі за № 607/6588/25, провадження № 2/607/2613/2025 про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцем другої черги. Так, адвокат зазначає, що позивачем ОСОБА_5 повідомлено Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області повністю неправдиві відомості про наступні факти: ніби то померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; ніби то померла ОСОБА_6 потребувала допомоги у ведення господарства; ніби то ОСОБА_5 та померла ОСОБА_6 вели спільний побут та проводили свята; ніби то ОСОБА_5 матеріально забезпечувала померлу ОСОБА_6 , здійснювала покупки продуктів та побутовий речей, готувала їжу та прибирала у квартирі, забезпечувала ліками та здійснювала догляд; заявлено чотирьох свідків, які ймовірно будуть надавати неправдиві покази по суті спору ( ОСОБА_7 , НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , НОМЕР_3 та ОСОБА_10 , НОМЕР_4 ; ніби то померла ОСОБА_6 майже не підтримувала зв`язок із моїм клієнтом; ніби то померла часто хворіла та потребувала стороннього догляду; долучено ймовірно неправдиву довідку керівника ОСББ ОСОБА_11 від 17.03.2025 про те, що із травня 2015 року із ОСОБА_5 ніби то проживала померла, при цьому підпис одного із сусідів відсутній; долучено витяг про заведення спадкової справи, який ОСОБА_5 не могла отримати в законний спосіб; долучено довідки про доходи ОСОБА_5 , які прямо не співрозмірні із можливістю фінансового утримання померлої; не долучено жодної медичної документації, яка б свідчила про проблеми зі здоров`ям померлої у 2024 році; у свою чергу долучено медичну документацію про не суттєві захворювання клієнтки, які ОСОБА_5 не могла отримати у законний спосіб через наявність «медичної таємниці» та заборони в порядку Закону України «Про захист персональних даних».

25.04.2025 адвокатом ОСОБА_3 отримано ряд довідок та акт із Сатанівської селищної ради Хмельницької області у яких повністю спростовується неправдива позовна заява ОСОБА_5 . Крім цього, 24.04.2025 ОСОБА_4 наручно видано довідку про те, що його сестра, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно із 2009 року проживала разом з чоловіком по АДРЕСА_2 та вели спільне господарство удвох та будь-які інші особи з ними не проживали.

Враховуючи викладене, 22.04.2025 року, адвокат ОСОБА_3 звернувся до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України та зазначив, що об`єктивна сторона злочину у випадку із ОСОБА_5 характеризується її активною поведінкою, а саме діями, які виявляються у поданні неправдивої описової частини позовних заяв із додатками у справі № 607/6588/25 до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, які при врахуванні можуть спричинити ОСОБА_4 матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

Однак, на момент звернення до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесенні до ЄРДР внесенні не були.

Перевіряючи доводи заявника про наявність в діях службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, слідчий суддя зазначає таке.

Положеннями частини першої ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 року, норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно норм ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 року у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «…положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин....».

Відтак ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

При цьому, слідчий суддя керується змістом права на доступ до правосуддя та ефективний судовий захист, бере до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України», де «Суд нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення…Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Надаючи оцінку наведеним вище твердженням адвоката ОСОБА_3 , слідчий суддя встановив, що, на думку адвоката, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, з яким він звернувся до Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області 22 квітня 2025 року, містить відомості про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України (введення в оману суд або інший уповноважений орган). До такої думки він прийшов тому, що ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості права на спадкування та надання права на спадкування разом із спадкоємцем другої черги, який обґрунтувала певними доводами.

Проте, саме по собі звернення із цивільним позовом не може вказувати на наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, оскільки це є способом захисту своїх невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що прямо передбачено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Доводи, які викладені на обґрунтування позовних вимог підлягають перевірці судом в порядку цивільного судочинства.

Поряд з цим об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, полягає у вчиненні однієї з таких дій: завідомо неправдиве показання свідка чи потерпілого; завідомо неправдивий висновок експерта, спеціаліста, складені для надання або надані органу, що здійснює досудове розслідування, виконавче провадження, суду, Вищій раді правосуддя, тимчасовій слідчій чи спеціальній тимчасовій слідчій комісії Верховної Ради України; подання завідомо недостовірних або підроблених доказів; завідомо неправдивий звіт оцінювача про оцінку майна; завідомо неправильний переклад, зроблений перекладачем у таких самих випадках.

Заявник стверджує, що позивачем до позову долучено ряд документів, які ймовірно є підробленими. Водночас, жодних об`єктивних даних для такого висновку адвокат не наводить.

Таким чином, заявник фактично намагається вирішити спір, який виник між позивачем та відповідачем в порядку цивільного судочинства, шляхом звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, відсутність у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення відомостей, які б давали підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, не зумовлює обов`язок слідчого, дізнавача чи прокурора внести відомості до ЄРДР.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя не вбачає з боку службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області бездіяльності, яка б суперечила вимогам законодавства, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2020 р. положення ч.3 ст.307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв`язку з чим ці положення втратили чинність з дня ухвалення такого рішення.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність службових осіб Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1