УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1352/25

Провадження № 1-кс/486/274/2025

21 липня 2025 року м. Південноукраїнськ

Слідчий суддя Південноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого CВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 18 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000241, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тайга, Кемеровської області, російської федерації, громадянина України, розлученого, не працюючого, такого, що не має місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 25 березня 1987 року вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області за ч.1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 01 березня 1991 року вироком Первомайського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 45 КК України умовно засудженим з випробувальним терміном строком 3 роки;

- 10 грудня 1991 року вироком Деснянського районного суду м. Чернігова за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Звільнений 28 лютого 1997 року по відбуттю строку покарання;

- 22 грудня 1997 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 140, ст. 114, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років

позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 23 вересня 2003 року по відбуттю строку покарання;

- 28 липня 2004 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 11 червня 2009 року по відбуттю строку покарання;

- 09 листопада 2010 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 28 січня 2015 року по відбуттю строку покарання;

- 21 листопада 2016 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 17 січня 2017 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 14 червня 2019 року по відбуттю строку покарання;

- 05 січня 2021 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 28 квітня 2021 року вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. Вироком Миколаївського апеляційного суду від 29 червня 2021 вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_5 покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 14 грудня 2021 року вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 05 червня 2024 року по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2025 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному 18 липня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000241 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 18 липня 2025 року приблизно о 19:10 годині, ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення майнових злочинів, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та, перебуваючи у приміщенні магазину «Фундук», що розташований за адресою: б-р Мрій, 3-Є в м. Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївська область, вирішив таємно викрасти належні фізичній особі підприємцю ОСОБА_7 пасту «Нутелла», вагою 1 кг., та каву мелену «Dallmayr» вагою 0,5 кг.

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету та ціль незаконного збагачення, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , переконавшись, що його протиправні дії є непомітні для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, у вказаний час та зазначеному місці з торгівельної полиці взяв каву мелену «Dallmayr» вагою 0,5 кг, вартістю 560 гривень, яку поклав у власний рюкзак, а також пасту «Нутелліа», вагою 1 кг, вартістю 450 гривень, та утримуючи її в руках при собі, не розрахувавшись за товар, направився до виходу з магазину.

Однак, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали біля вхідних дверей, був помічений відвідувачами магазину та продавцем ОСОБА_8 , яка, помітивши протиправні дії ОСОБА_5 , почала голосно кричати останньому, вимагаючи від нього зупинитися, та побігла у напрямку ОСОБА_5 .

В цей момент, ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи, що його дії помічені сторонньою особою та з цього моменту розцінюються як відкрите викрадення чужого майна, ігноруючи цю обставину, яка посилювала суспільну небезпеку його дій, з метою завершення свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном, тримаючи при собі викрадений раніше товар не реагуючи на категоричну вимогу зупинитися, усвідомлюючи відкритий характер своїх незаконних дій, почав втікати з місця події разом із викраденим майном, а саме кавою меленою «Dallmayr» вагою 0,5 кг, вартістю 560 гривень, та пастою «Нутелліа», вагою 1 кг, вартістю 450 гривень, якими надалі розпорядився на свій розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1010 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану.

18 липня 2025 року о 21:03 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

19 липня 2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема:рапортами про вчинене кримінальне правопорушення, які зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за № 4701 від 18 липня 2025 року; протоколом прийняття заяви у ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18 липня 2025 року; протоколом огляду місця події від 18 липня 2025 року за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Південноукраїнськ, б-р Мрій, 3-Є, з додатком до нього фототаблицею; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18 липня 2025 року; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 18 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18 липня 2025 року; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 18 липня 2025 року; протоколом огляду речі відеозапису з камер відео спостереження, які встановлені у приміщенні магазину будинку АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано вчинення злочину; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 18 липня 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме, питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Таким чином, сукупність вищезазначених доказів, які зібрані на даному етапі досудового розслідування, є достатньою, а відтак, підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, є обґрунтованою.

Разом з тим, на даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України) та вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, виникли підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Доказами того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому під тяжбою отримання покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим, останній крім переховування від органів досудового розслідування, в подальшому може переховуватись від суду, чим унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Усвідомлюючи тяжкість інкримінованого йому злочину, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним за вироком суду, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вжити заходів до переховування від суду для уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності;

Доказами можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що досудове розслідування триває, заплановано проведення ряду слідчих (розшукових) дій, а ОСОБА_5 у випадку не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме безперешкодну можливість перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, в тому числі шляхом неявки до слідчого, прокурора, суду, оскільки не має міцних соціальних зв`язків, нещодавно звільнений з місць позбавлення волі, через нетривалий час після звільнення знову вчинив тяжкий злочин, що свідчить про його стабільну протиправну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має (не одружений, на утриманні дітей не має, не навчається, на обліку як безробітний не перебуває), тож не має законних джерел існування, хоча в силу віку та стану здоров`я міг би влаштуватися на роботу в умовах дефіциту кадрів через мобілізацію населення. У майбутньому він може вчинити інший аналогічний злочин проти чужого майна.

Між тим, вік, стан здоров`я є тими факторами, які надають змогу безперешкодно обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Однак, більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані, оскільки згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте, застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 , жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків; для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуховують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_5 , обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем підозрюваного; обрання домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 неможливо оскільки він не має місця реєстрації.

Запобігти ризикам шляхом обрання щодо ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Також необхідно зазначити, що під час судового розгляду щодо запобіжного заходу відсутня необхідність у виклику свідків, оскільки клопотання достатньо вмотивоване доданими до нього письмовими матеріалами.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, мотивуючи тим, що є обґрунтована підозра та наявні ризики. ОСОБА_5 одинадцять разів був засуджений за вчинення аналогічних правопорушень, що свідчить про стійку протиправну поведінку.

Підозрюваний в судовому засіданні просив не обирати йому запобіжний захід тримання під вартою. Зауважив, що переховуватись не буде. Дійсно він не має місця реєстрації, але проживає у матері в АДРЕСА_1 . Не заперечував, що відносно нього у суді розглядаються справи про адміністративні правопорушення за ст. 51 КУпАП.

Захисник підтримала думку підозрюваного. Зауважила, що ризики нічим не підтверджені і є припущеннями. ОСОБА_5 проживає за місцем реєстрації матері. У зв`язку з чим просить застосувати до нього запобіжний захід домашній арешт за місцем проживання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000241, 18 липня 2025 року внесені відомості за ч. 4 ст. 186 КК України. Короткий виклад обставин: 18 липня 2025 року до відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_8 , про те, що 18 липня 2025 року невідома особа чоловічої статі, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали магазину «Фундук», що за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Південноукраїнськ, б-р Мрій, 3-Є, діючи умисно, в умовах дії воєнного стану, з прилавків магазину викрала упакування кави марки «Dallmayr» вагою 250 г та банку «Nutella» вагою 1 кг, з якими зник у невідомому напрямку, чим завдав матеріального збитку.

18 липня 2025 року о 21:03 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19 липня 2025 року ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами доданими до клопотання, а саме, протоколом прийняття заяви у ОСОБА_8 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18 липня 2025 року; протоколом огляду місця події від 18 липня 2025 року за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Південноукраїнськ, б-р Мрій, 3-Є, з фото таблицею до нього; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18 липня 2025 року; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками від 18 липня 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18 липня 2025 року; протоколом пред`явлення свідку ОСОБА_8 особи для впізнання за фотознімками від 18 липня 2025 року; протоколом огляду речі відеозапису з камер відео спостереження, які встановлені у приміщенні магазину будинку АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано вчинення злочину.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень оскільки ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, нещодавно звільнений з місць позбавлення волі, через рік після звільнення знову вчинив тяжкий злочин проти власності, на теперішній час на розгляді у суді ще перебувають справи про адміністративні правопорушення за ст. 51 КУпАП. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків не має, не одружений, на утриманні дітей не має, не навчається, на обліку як безробітний не перебуває, тож не має законних джерел існування,

Слідчий суддя вважає не доведеним ризик можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, враховує відсутність міцних соціальних зв`язків, та те, що немає даних щодо офіційного працевлаштування підозрюваного, а отже вважає, що до ОСОБА_5 може бути застосований запобіжний захід.

При застосуванні виду запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.

Щодо особистого зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте, застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків.

Для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуговують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_5 обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем підозрюваного. Крім того, навіть у випадку застосування вказаного запобіжного заходу до ОСОБА_5 це не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Такий запобіжний захід, як домашній арешт також не бути застосований, оскільки ОСОБА_5 не має місця реєстрації, проживає за місцем реєстрації матері. Думка матері щодо перебування підозрюваного під цілодобовим або у нічну пору доби домашнім арештом за місцем її реєстрації не з`ясовувалась, як і можливість утримання нею останнього.

За викладеного, враховуючи, що не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою може запобігти доведеним прокурором ризикам.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважає, що розмір застави який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, складає 30 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 309 КПК України, слідчий суддя

П ОС Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, до 16 вересня 2025 року включно з поміщенням його до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_5 заставу 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого слідчого відділу Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, прокурора або суд за першою вимогою;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілою;

- не відлучатися з місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , а також заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини свої неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 16 вересня 2025 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1