Справа № 139/238/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Муровані Курилівці клопотання захисника про призначення судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0000535 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 .

В клопотанні захисник зазначив, що наявний в матеріалах справи висновок експерта №17/7 від 05.03.2025 року, який на досудовому слідстві проводився експертом Могилів-Подільського районного відділення СМЕ ДСУ «Вінницьке обласне бюро СМЕ» ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 102 КПК України, так в постанові слідчого від 05.03.2025 року про призначення судово-медичної експертизи перед експертом в п.3 постанови визначений перелік питань, які йому необхідно було дослідити, зокрема: в результаті якого виду травматичної дії (предмета) могли бути спричинені тілесні ушкодження? чи могли бути дані тілесні ушкодження внаслідок ДТП чи самопадіння? який безпосередній механізм (механізми) заподіяння ушкоджень? Та яка давність ушкоджень?

Однак, на ці питання відповіді експертом не надано. Крім того, відповідно до консультативного висновку від 20.11.2024, копія якого додана до відзиву на цивільний позов ОСОБА_4 , в останньої було діагностовано забійно-рвану рану лівого колінного суглобу, струс головного мозку. Припускає, що потерпіла внаслідок падіння ще до ДТП, яке мало місце 26.11.2024 року, отримала дані ушкодження, в т.ч. і переломи кісток.

Переломи голівки лівої променевої кістки без зміщення та верхньої гілки лобкової кістки зліва були виявлені пізніше, а саме 16.01.2025 року. За таких обставин твердження, що тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_4 отримала під час ДТП саме 26.11.2024 року, на його думку є безпідставними. Посилаючись на викладене, просив проведення експертизи доручити експертам ДСУ «Вінницьке обласні бюро СМЕ» (м.Вінниця, вул. С.Коновальця, 82) та поставити перед експертом ті ж самі питання, що і в первинній експертизі, а також із доповненням одного з них щодо можливого часу утворення тілесних ушкоджень: чи могли вони виникнути в період до 20.11.2024, саме 26.11.2024 або до 16.01.2025 року.

В судовому засіданні обвинувачений просив клопотання його захисника про призначення вищевказаної експертизи задовольнити.

Прокурор, потерпіла і представник потерпілої заперечували щодо задоволення клопотання про призначення судово-медичної експертизи, оскільки вважають, що експертом надані повні та вичерпні відповіді на всі поставлені запитання, а клопотання спрямоване для затягування судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо можливості призначення повторної судово-медичної експертизи, суд приходить до слідуючого висновку.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Згідно ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1)суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2)під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3)існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необгрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Частиною 1 статті 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

Відповідно до п.1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше.

Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Повторна експертиза проводиться у випадку, якщо висновок первинної експертизи визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або інакше викликає сумніви в його правильності.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження, зокрема, наявний висновок судово-медичної експертизи №17/7 від 05.03.2025 року, складений експертом Могилів-Подільського районного відділення Державної спеціалізованої установи «Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_8 на виконання постанови старшого слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 від 05.03.2025 року.

Перед експертом було поставлено питання щодо:

1. Характеру тілесних ушкоджен, наявних у потерпілої ОСОБА_4 , механізму їх утворення, локалізації та ступеня тяжкості;

2. Виду травматичної дії (предметів), якою могли бути спричинені зазначені ушкодження;

3.Можливості утворення тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди або самоподіння;

4.Безпосереднього механізму (механізмів) заподіяння ушкоджень;

5.Давності утворення ушкоджень.

Зі змісту даного висновку вбачається, що експертом надано відповіді на поставлені запитання, зокрема: встановлено наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, визначено їх кваліфікацію за ступеням тяжкості відповідно до чинного законодавства, а також описано можливі механізми їх утворення внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 26.11.2024.

В той же час, захисником не надано жодних об`єктивних доказів або даних, які б спростовували або ставили під обгрутований сумнів повноту чи об`єктивність висновку зазначеної експертизи.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на стадії досудового розслідування стороною захисту не заявлялося клопотання про призначення повторної експертизи.

Посилання ж сторони захисту у клопотанні на консультативний висновок від 20.11.2024 року, копія якого додана до відзиву на цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , не може бути визнано належним та достатнім обгрунтуваннням необхідності призначення повторної судово-медичної експертизи. Судом встановлено, що з наданої копії неможливо достовірно встановити дату складання висновку, оригінал документа суду не надано, і клопотання про його витребування не заявлялося, а представник потерпілої в судовому засіданні пояснив, що зазначений консультативний висновок був виданий 27.11.2024 року, тобто після події (26.11.2024).

Суд також бере до уваги, що дата виявлення окремих тілесних ушкоджень, зокрема перелому голівки лівої променевої кістки без зміщення та верхньої гілки лобкової кістки зліва, не спростовує їх виникнення у період, що передував діагностиці. Факт діагностування переломів 16.01.2025 року, не виключає їх утворення під час ДТП, що підтверджується висновком експерта.

За таких обставин, суд вважає безпідставним призначення повторної експертизи, оскільки заявлене клопотання не містить переконливих доводів неповноти, неясності чи необґрунтованості експертизи, питання викладені в ньому вже були поставлені перед експертами і їх висновки містять відповіді на них, а тому суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що повторне призначення експертизи призведе до необґрунтованого затягування строків розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 332, 350, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про призначення повторної судово-медичної експертизи щодо визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: