Справа № 203/7750/24
Провадження № 1-кп/0203/991/2025
В И Р О К

іменем України

01 липня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000446 від 17.11.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-03.02.2020 Солом`янським районним судом міста Києва за ч.4 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений по відбуттю покарання 10.11.2023 року;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений.

ОСОБА_5 16.11.2024 приблизно о 10:25 годині, перебуваючи в приміщенні кафе «Бочка» яке за адресою: площа Вокзальна, буд. №1 у м. Дніпро, побачив раніше незнайомого ОСОБА_6 та в нього виник умисел злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 та бажаючи подавити волю потерпілого ОСОБА_6 до можливого опору, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, почав штовхати потерпілого ОСОБА_6 , при цьому вагою власного тіла намагався завалити потерпілого на підлогу.

В подальшому, подавивши таким чином волю потерпілого ОСОБА_6 до можливого опору, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, повторно, ОСОБА_5 , блокуючи руки потерпілого ОСОБА_6 , власною рукою, із верхнього карману куртки, в яку потерпілий був одягнений, відкрито викрав мобільний телефон належний останньому марки Redmi 13C Midnight Black 4GB RAM 128 GB ROM IMEI НОМЕР_1 .

Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, таким чином спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4 209 гривень 52 копійки.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що інші учасники кримінального провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена в повному обсязі та його дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в період воєнного стану, правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За вимогами ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 , який раніше судимий, вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, проте свою вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв досудовому розслідуванню, на спеціальних обліках не перебуває.

Крім того враховані обставини вчинення інкримінованого йому злочину, суму спричиненої потерпілому шкоди, відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого.

Суд визнає як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, про що також було заначено прокурором в судових дебатах.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Вищенаведені обставини вказують на можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_5 у більш короткий термін, ніж визначено санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, а тому суд призначає покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.

На думку суду, застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, буде необхідним, достатнім і відповідати основній меті покарання - виправлення засудженого та запобіганню ним та іншими особами вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання і вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Інших обставин, окрім тих які вже були враховані при застосуванні ст. 69 КК України судом не встановлено, а тому відсутні передбачені законом підстави для застосування положень ст. 75 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлено.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 12 липня 2025 року.

Суд, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, враховуючи обставини кримінального провадження та особу обвинуваченого, з метою попередження ризику переховування обвинуваченого, вважає, що запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін та продовжити строк даного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання покарання із застосуванням ст.69 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_5 покарання обчислювати з дня набрання цим вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_8 у в строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк перебування під вартою з дня його фактичного затримання, тобто з 19 грудня 2024 року до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи №4167 від 11.12.2024 в сумі 378 (триста сімдесят вісім) гривень 64 копійок.

Речові докази:

-DVD диск з відеозаписом з камер спостереження від 16.11.2024 року з приміщення кафе «Бочка», за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна, буд. 1, долучений до матеріалів кримінального провадження №0000446 від 17.11.2024 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-DVD диск з відеозаписом з камер спостереження від 27.11.2024 року з приміщення ломбарду «Капітал», яке розташоване за адресою: м. Дніпро, площа Старомостова, буд. 1, долучений до матеріалів кримінального провадження №0000446 від 17.11.2024 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Дніпра протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1