Справа № 296/5354/25
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене начальником відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000250 від 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 16.05.2025 слідчий ОСОБА_5 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 надіслала засобами поштового зв`язку на адресу Корольовського районного суду м. Житомира клопотання, в якому просив накласти арешт на майно, виявлене та вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 від 15.05.2025 в приміщенні в м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37 в приміщенні ГУНП в Житомирській області, а саме на наступне майно: кофту флісову чорного кольору марки «Дрютекс», кофту коричневого кольору з сірими вставками на плечах, спортивні штани чорного кольору, підштанники чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» SM B350E, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

1.2. Клопотання обґрунтовувалось тим, що ГУНП в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000250 від 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України за фактом виявлення 14.05.2025 за адресою Житомирська область, Житомирський район, Соколовський масив, вул. Троянди, 173, трупу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з явно вираженим гнильним змінами.

1.3. Посилаючись на те, що майно, вилучене під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 має значення речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

2.1. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась на підставі частини 4 статті 107 КПК.

2.2. Слідчий ОСОБА_5 надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просив розглядати клопотання без його участі.

2.3. Захисниця підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 надіслала на електронну адресу суду заяву, в якій просила розгляд клопотання проводити без її участі, при вирішенні клопотання покладалась на розсуд суду.

ІІІ. НОРМИ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОЦЕСУАЛЬНОГО ПРАВА (КПК України)

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. […]

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів […]

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. […]

Стаття 98. Речові докази

1. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стаття 173. Вирішення питання про арешт майна

1. Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

ІV. МОТИВИ СЛІДЧОГО СУДДІ

4.1. Встановлено, що ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000250 від 15.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України.

4.2. 15.05.2025 о 14:45 год. слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 затримано ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні ним умисного вбивства ОСОБА_7 , та в ході особистого обшуку якого вилучено: кофту флісову чорного кольору марки «Дрютекс», кофту коричневого кольору з сірими вставками на плечах, спортивні штани чорного кольору, підштанники чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» SM B350E, про що складено протокол затримання особи.

4.3. 15.05.2025 постановою слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000250.

4.4. 16.05.2025 слідчий ОСОБА_5 за погодженням з прокурором ОСОБА_4 надіслав до суду клопотання про арешт вилученого майна з метою збереження речових доказів.

4.5. За правилами частини 1, 3 статті 168 КПК тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

4.6. За правилами частини 1 статті 87 КПК докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є недопустимими.

4.7. Так, статтею 29 Конституції України та статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній особі гарантується забезпечення права на свободу.

4.8. Слідчий суддя звертає увагу, що особистий обшук особи під час затримання визнається складовою частиною затримання особи в порядку статті 208 КПК. При цьому для оцінки допустимості доказів, отриманих під час фактичного затримання особи, зокрема доказів, здобутих у ході особистого обшуку особи, слід виходити з того, чи було саме затримання законним у значенні статті 208 КПК, а саме чи існували обставини, які давали підстави для затримання.

4.9. Встановлено, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 від 16.05.2025 у справі №296/5291/25 вирішуючи клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, визнано незаконним затримання ОСОБА_6 у період з моменту затримання 15.05.2025 о 14:45 по 16.05.2025 16:35 у зв`язку із відсутністю обставин, передбачених статтею 208 КПК та зазначених у протоколі затриманні особи від 15.05.2025, які давали б підстави для затримання ОСОБА_6 .

4.10. Отже, у зв`язку із визнанням слідчим суддею незаконності затримання підозрюваного ОСОБА_6 , слід дійти висновку, що докази, здобуті у ході особистого обшуку останнього є недопустимими, як такі, що отримані внаслідок істотного порушення права на свободу.

4.11. Відповідно до вимог частини 1 статті 94 КПК слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, за правилами частини 2 статті 86 КПК недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

4.12. За вказаних обставин, ураховуючи, що речі на які слідчий просить накласти арешт не можуть бути використані як речові докази, оскільки здобуті у ході особистого обшуку незаконно затриманого ОСОБА_6 , тобто отримані внаслідок істотного порушення права на свободу останнього, а тому є недопустимими в силу частини 1 статті 87 КПК та не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, слідчий суддя дійшов висновку, що правові підстави для накладення арешту на таке майно з метою збереження речових доказів, відсутні.

4.13. За вказаних обставин у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись статтями 168, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту майно, виявлене 15.05.2025 в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 , а саме: кофту флісову чорного кольору марки «Дрютекс», кофту коричневого кольору з сірими вставками на плечах, спортивні штани чорного кольору, підштанники чорного кольору, мобільний телефон марки «Samsung» SM B350E, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відмовити.

2. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

3. Копію ухвали після її постановлення надіслати учасникам розгляду клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_10