Справа № 736/2219/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/397/25
Категорія - ч.1 ст.309, ч.2 ст.307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№0000114 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Максаки, Менського району, Чернігівської області, мешканка АДРЕСА_1 , розлучена, має на утриманні малолітню дитину, освіта середня-спеціальна, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю, раніше не судима,

засуджена за:

- ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн;

- ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , до вступу вироку в законну силу, не обирався.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, ч.9 ст.100 КПК України, застосовано спеціальну конфіскацію щодо мобільного телефону марки «XIAOMI» модель «REDMI 12C» IMЕI 1: НОМЕР_1 , IMЕI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 та передано його в дохід держави.

Скасовано арешт на автомобіль марки «ЗАЗ», модель «DAEWOO T3110», р.н. НОМЕР_4 , синього кольору, VIN-код: НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_8 , та на грошові кошти, розміщені на її банківських рахунках в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», накладений згідно з ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 19.08.2024.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 12116,48 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що ОСОБА_8 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, у невстановлений спосіб, діючи умисно, з метою подальшого незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину - РVР, обіг якої заборонено, яку незаконно зберігала при собі з метою збуту до 29.06.2024.

29 червня 2024 року о 13 год 42 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік автобусної зупинки та будинку № 2А по вул. Піщанівській у м. Мена, Чернігівської області, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, у ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_10 , незаконно збула останньому один прозорий поліетиленовий зіп-пакетик з порошкоподібною речовиною - особливо небезпечною психотропною речовиною, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/8108 НЗПРАП від 02.07.2024 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса порошкоподібній речовині, становить 0,069 г. за що отримала від ОСОБА_10 , в якості оплати, грошові кошти в сумі 1000 грн, які раніше були оглянуті та передані останньому працівниками поліції для здійснення оперативної закупки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, діючи умисно, з метою подальшого незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, незаконно повторно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - РVР, яку у подальшому незаконно зберігала при собі з метою збуту до 16.07.2024.

16 липня 2024 року о 20 год 11 хв, ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік магазину, по вул. Шевченка, 61 в с. Сахутівка, Корюківського району, Чернігівської області, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, у ході оперативної закупки, яку здійснював в якості покупця ОСОБА_10 , повторно, незаконно збула останньому один прозорий поліетиленовий зіп-пакетик з порошкоподібною речовиною - особливо небезпечною психотропною речовиною, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/8820-НЗПРАП від 17.07.2024 є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - РVР (1-феніл-2-піролідин- 1-іл-пентан- 1-он), масою 0,0482 г, за що отримала від ОСОБА_10 , в якості оплати, грошові кошти в сумі 1500 грн, які раніше були оглянуті та передані останньому працівниками поліції для здійснення оперативної закупки.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, у невстановлений спосіб, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину - РVР, обіг якої заборонено, яку незаконно зберігала при собі без мети збуту до 16.07.2024.

16 липня 2024 року, у період часу з 21:28 год по 23:21 год, у відділі поліції №1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області за адресою: вул. Героїв Ато, буд. 8, м. Мена, Чернігівської області, під час затримання у порядку ст.208 КПК України, в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_8 працівниками поліції виявлено та вилучено поліетиленовий зіп-пакет із нашаруванням порошкоподібної речовини та поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною - особливо небезпечну психотропну речовину.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-24/9291-НЗПРАП від 08.08.2024 надані на дослідження речовини містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - РVР, маса РVР становить 0,0167 г та 0,5191 г. Загальна маса РVР - 0,5358 г.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, РVР віднесено до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено (таблиця І, список № 2).

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченої, доведеність її вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн; за ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, з конфіскацією майна. Відповідно до ст.72 КК України, просив зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 строк її перебування під цілодобовим домашнім арештом у період з 19.07.2024 по 15.10.2024, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі. Вирішити питання щодо речових доказів: автомобіль марки «ЗАЗ», р.н. НОМЕР_4 , синього кольору, VIN-код: НОМЕР_5 , власником якого є обвинувачена ОСОБА_8 , та грошові кошти, розміщені на її банківських рахунках в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а також мобільний телефон марки «XIAOMI» модель «REDMI 12C» IMЕI 1: НОМЕР_1 , IMЕI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 - конфіскувати в дохід держави. В обґрунтування скарги послався на безпідставне, без належного мотивування, призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та звільнення від відбування призначеного покарання, на підставі ст.75 КК України. Зазначив, що призначаючи покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільняючи від його відбування, місцевий суд урахував ті самі обставини, які пом`якшують покарання, що є недопустимим. Не погодився з доводами суду про те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину та непрацездатних батьків, оскільки судом не обґрунтовано, як саме зазначені обставини є настільки вагомими, що можна було б впевнено стверджувати про доцільність призначення ОСОБА_8 покарання без його реального відбування. Крім того, послався на безпідставну спецконфіскацію мобільного телефону марки «XIAOMI», оскільки вказаний телефон не був знаряддям вчинення злочину. Також зазначив, що місцевий суд, скасовуючи арешт, накладений на належний обвинуваченій автомобіль та грошові активи, не вирішив питання щодо їх подальшої долі, відповідно до ст.100 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які її засуджено, та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Положеннями ч.1 ст.69 КК України, передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Призначене ОСОБА_8 покарання за вчинене нею кримінальне правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру скоєних дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та звільняючи від його відбування з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував також дані про особу обвинуваченого й всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_8 розміру покарання, місцевий суд узяв до уваги, що остання щиро розкаялася в скоєному, визнавши протиправність своєї поведінки, критично оцінила свої дії, шкодує з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію подальшою правомірною поведінкою; а також вчинення нею кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, так як сім`я обвинуваченої перебувала у скрутному матеріальному становищі, зокрема, вона самостійно виховує малолітню дитину, батько не приймає участі у її вихованні, з дитиною не спілкується, обвинувачена отримує невеликий дохід.

Вказані вище обставини колегія суддів визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне визнати обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 наступне: обвинувачена є особою молодого віку; позитивно характеризується за місцем попередньої роботи; має на утриманні батька, який є особою з інвалідністю; позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченої з липня 2024 року, вчинення кримінального правопорушення під контролем правоохоронних органів й відсутність негативних наслідків від протиправних дій обвинуваченої, а також висновок органу з питань пробації, згідно з яким виправлення ОСОБА_8 можливе без її ізоляції від суспільства.

При цьому, жодних обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , у цьому кримінальному провадженні ні судом, ні органом досудового розслідування встановлено не було.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини вчинення кримінального провадження, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , відсутність обставин, які обтяжують покарання; особу обвинуваченої; місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, та зі звільненням її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки її перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, доводи апелянта про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Крім того, за приписами ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до статті 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

На підставі п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 16 липня 2024 року під час затримання та обшуку ОСОБА_8 , у неї було виявлено та вилучено, серед іншого, мобільний телефон марки «XIAOMI» модель «REDMI 12C» IMЕI 1: НОМЕР_1 , IMЕI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 .

На підставі постанови слідчого Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 від 16.07.2024, вищевказаний мобільний телефон був визнаний речовим доказом (т.1, а.к.п.158-159) та на нього було накладено арешт, згідно з ухвалою слідчого судді Менського районного суду від 19.07.2024 (т.1, а.к.п.213-215).

Згідно з оскаржуваним вироком, мобільний телефон марки «XIAOMI» було визнано судом знаряддям вчинення кримінального правопорушення та застосовано спеціальну конфіскацію.

Разом з тим, із досліджених доказів, а також пояснень обвинуваченої, вбачається, що мобільний телефон марки «XIAOMI» не використовувався ОСОБА_8 як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а відтак і не підлягає спеціальній конфіскації.

Крім того, місцевий суд оскаржуваним вироком скасував арешт на автомобіль марки «ЗАЗ», модель «DAEWOO T3110», р.н. НОМЕР_4 , синього кольору, VIN-код: НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_8 , та на грошові кошти, розміщені на її банківських рахунках в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», накладений згідно з ухвалою слідчого судді Менського районного суду Чернігівської області від 19.08.2024.

При цьому, судом першої інстанції долю вищевказаного транспортного засобу та грошових коштів, розміщених на банківських рахунках в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», як речових доказів, відповідно до ст.100 КПК України, визначено не було.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_8 , в частині вирішення питання щодо речових доказів, підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 06 лютого 2025 року щодо ОСОБА_8 - змінити, в частині вирішення питання щодо речових доказів.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- спецпакет №5462738, всередині якого знаходиться поліетиленовий пакет із під чаю «Lavare», всередині якого знаходиться прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною; спецпакет №5727095, всередині якого знаходиться прозорий зіп-пакет із порошкоподібною речовиною; спецпакет №5462676, всередині якого знаходиться поламана лампочка з нашаруванням речовини темно-коричневого кольору, скляна трубка з нашаруванням речовини світлого кольору; спецпакет №5462140, всередині якого знаходиться поліетиленовий зіп-пакет із залишками порошкоподібної речовини з характерним запахом білого кольору та поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною всередині світло-бірюзового кольору з характерним запахом, букальний епітелій - знищити;

- квитанцію № 376530075, про перерахунок грошових коштів у сумі 1000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_6 ; квитанцію № TS213242, про перерахунок грошових коштів у сумі 1500,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_7 ; DVD-R диск Verbation 4.7 Gb, інв. №380т; DVD-R диск Verbation 4.7 Gb, інв. №377т; DVD-R диск Verbation 4.7 Gb, інв. №376т; диск DVD-R Verbation 4.7 Gb, інв. №394т; MSDHC «MIВRAND», інв. №391т; MSDHC «MIВRAND», інв. №393т; MSDHC «MIВRAND», інв. №396т - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «XIAOMI» модель «REDMI 12C» IMЕI 1: НОМЕР_1 , IMЕI 2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 ; автомобіль марки «ЗАЗ», модель «DAEWOO T3110», р.н. НОМЕР_4 , синього кольору, VIN-код: НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_8 , та грошові кошти, розміщені на її банківських рахунках в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - повернути ОСОБА_8 .

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4