Провадження №1-кп/522/3700/25
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву слідчої судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.05.2025 року,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява слідчої судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.05.2025 року.

Заява обґрунтована тим, що до провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 надійшла вказана скарга ОСОБА_4 . Судове засідання з розгляду зазначеної скарги було призначено на 05.06.2025 року. 05.06.2025 року судді ОСОБА_3 стало відомо, що ОСОБА_4 подав на неї, як слідчу суддю скаргу до Вищої Ради Правосуддя, яка до теперішнього часу не розглянута. При цьому вказана скарга до Вищої Ради Правосуддя, була подана після того як нею було постановлено 25.03.2025 року ухвалу, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні аналогічної скарги. Для забезпечення об?єктивного розгляду скарги ОСОБА_4 , суддя ОСОБА_3 заявила самовідвід.

Суддя ОСОБА_3 надала заяву, згідно якої вказала, що приймати участь у судовому засіданні з розгляду її заяви про самовідвід не має можливості у зв`язку з виконанням службових обов`язків, будь-які пояснення по суті давати не бажає.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви були повідомлені.

Вивчивши заяву про самовідвід, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 знаходиться скарга ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.05.2025 року. Судове засідання з розгляду зазначеної скарги було призначено на 05.06.2025 року.

Разом з тим, ОСОБА_4 подав на суддю ОСОБА_3 , як на слідчого суддю, скаргу до Вищої Ради Правосуддя, яка до теперішнього часу не розглянута. При цьому вказана скарга до Вищої Ради Правосуддя, була подана після того, як нею було постановлено 25.03.2025 року ухвалу, якою відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні аналогічної скарги.

Згідно положень статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Як визначено положеннями ст. 80 ч.1 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно ст. 56 ч. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (і) суб?єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об?єктивним у цій справі, та її) об?єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24.02.1993, Series A N? 255, пп. 28 та 30, та «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N? 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Згідно практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Вештан проти Швейцарії»), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N?8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу /самовідводу/, якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності неупередженості судді.

Разом з тим, слід зазначити, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Незважаючи на те, що поведінка судді ОСОБА_3 не викликає об`єктивних побоювань щодо її безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.

При цьому, суд вважає, що у разі не задоволення заявленого самовідводу та розгляду суддею ОСОБА_3 скарги ОСОБА_4 по суті незалежно від прийнятого рішення, учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення судді, є наслідком її упередженості.

Враховуючи вищевикладене, з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів, також забезпечення об`єктивного розгляду скарги ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що заява судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, 80 КПК України, ст.19 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчої судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.05.2025 року задовольнити.

Відвести слідчу суддю Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.05.2025 року.

Передати скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою від 19.05.2025 року на новий автоматизований розподіл, згідно з ст. 35 КПК України, для визначення нового складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1