Справа № 947/3219/25
Провадження № 1-кс/947/6947/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Одеси

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в рамках кримінального провадження № № 0001324 від 16.10.2024 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець селища Короп Новгород-Сіверського району Чернігівської області, середня освіта, неодруженого, неповнолітних дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, відомості про судимості відсутні, офіційно не працевлаштованому,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

До Київського районного суду м. Одеси надійшло прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України в рамках кримінального провадження № 0001324 від 16.10.2024 року відносно ОСОБА_4 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001324 від 16.10.2024 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні у формі процесуального керівництва здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

22.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

В подальшому, 11.03.2025 ухвалою Київського районного суду м. Одеси продовжено строком до 10.05.2025 дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про обрання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_4 оскільки на теперішній час в рамках кримінального провадження ризики передбачені ст. 177 КПК України, а завершити досудове розслідування не виявляється за можливе з об`єктивних причин.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний частково заперечував проти задоволення клопотання з врахуванням , того, що йому необхідно утримувати батьків в Чернігівській області та дідуся в Сумській області.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1 Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Кримінальний процесуальний закон під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, передбачає можливість покладення на обвинуваченого одного або кількох обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зазначені обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України, яка регулює порядок продовження строку тримання під вартою (ч. 7 ст. 194 КПК України).

Тобто вирішуючи питання про продовження строку дії обов`язків, слідчий суддя керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів.

Зокрема, ч. 2 ст. 177 КПК України передбачає, що слідчий суддя має встановити: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, положення ч. 3 ст. 199 КПК України орієнтують слідчого суддю додаткового оцінити:

- обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження строку дії обов`язків;

- обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

22.01.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 201-2 КК України.

23.01.2025 ухвалою Київського районного суду м. Одеси до підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17.03.2025 включно, із визначенням розміру застави 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 605600 грн.

05.02.2025 ухвалою Одеського апеляційного суду до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а також покладено до 17.03.2025

В подальшому, 11.03.2025 ухвалою Київського районного суду м. Одеси продовжено строком до 10.05.2025 дію обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності наведених прокурором фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, наведені прокурором обставини та надані на їх підтвердження матеріали свідчать про існування достатніх підстав вважати, що сталися події зазначених кримінальних правопорушень, які дали підстави для повідомлення ОСОБА_4 про підозру, та останній має зв`язок з цими подіями.

Такі висновки слідчого судді підтверджуються наданими прокурором матеріалами, зокрема: отримати висновки призначених судових авто-товарознавчих, комп`ютерно-технічних експертиз та судової технічної експертизи документів; зняти гриф секретності з матеріальних носіїв, створених за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; встановити та допитати інших свідків, які обізнані про обставини, які встановлюються під час досудового розслідування; зібрати характеризуючі матеріали відносно підозрюваного; повідомити про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; виконати вимоги ст. 290 КПК України; виконати інші слідчі (розшукові) дії, необхідність у яких може виникнути під час проведення досудового розслідування.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх, та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. Ті докази, які б під час судового розгляду могли б бути приводом для розумного сумніву, під час оцінки обґрунтованості підозри не переконують слідчого суддю в іншому.

3.5. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

3.6. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 3 ст. 201-2 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску.

Крім того, підозрюваний не має обмежень щодо перетину державного кордону, офіційно не працевлаштований, неодружений, не має дітей.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи значні матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.7. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Підозрюваний знає певних свідків у кримінальному провадженні.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.8. Щодо неможливості завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали

Зазначене питання було вирішено ухвалою слідчого судді від 15.05.2025 року про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001324 до п`яти місяців.

3.9. Висновки слідчого судді

Слідчий суддя погоджується з доводами підозрюваного щодо необхідності утримання батьків, які проживають в іншій області.

За таких обставин клопотання слідчого слід задовольнити частково.

На підставі вище викладеного та керуючись ст .ст. 181, 199, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України в рамках кримінального провадження № № 0001324 від 16.10.2024 року відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України до 22 червня 2025 року включно, а саме:

- не відлучатися із території з м. Києва, Київської та Чернігівської області без дозволу слідчого та прокурора;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили.

Слідчий суддя ОСОБА_1