Справа № 163/1241/24 Провадження №11-сс/802/323/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника володільця майна ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 червня 2025 року про відмову у накладенні арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000134, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що до ЄРДР внесено відомості про виявлення ознак підробки довідок та висновків ЛКК, виданих КНП «П`ятим Черкаським міським центром первинної медико-санітарної допомоги», на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які були виготовлені за грошову винагороду невстановленою особою за попередньою домовленістю з останніми.

Під час проведення оглядів місць події 28.05.2024, 05.02.2025, 04.02.2025 було оглянуто і вилучено видані КНП «П`ятим Черкаським міським центром первинної медико-санітарної допомоги» висновки ЛКК та висновки, які містять ознаки підробки, два з яких видані на ім`я ОСОБА_11 .

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 26.02.2025 у задоволені клопотання дізнавача про накладення арешту на вилучені 05.02.2025 висновки на ім`я ОСОБА_11 було відмовлено.

В цей же час, 22.05.2025 слідчим було встановлено, що вищевказані документи на ім`я ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_10 виготовлені у спосіб, що відповідає однаковій технології друку - шрифт, розмір тексту, розташування елементів ідентичні. Печатки та штампи, які проставлені на документах, мають однакові характеристики: форма, розмір, текст, а також ступінь зношеності відбитків збігаються у всіх трьох комплектах. Відмінності між документами полягають лише в анкетних даних (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце реєстрації тощо), тоді як інші елементи є ідентичними.

У зв`язку з цим слідчий вважає, що вищевказані документи виготовлені невстановленими особами на замовлення ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , є предметами кримінального правопорушення і в подальшому самі по собі та в сукупності з іншими речами можуть бути доказами злочину, а тому просить накласти арешт на висновок №778 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданий 08.08.2024 року на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та висновок ЛКК №778 від 08.08.2024 року, виданий КНП «П?ятим Черкаським міським центром первинної медико-санітарної допомоги» на ім`я ОСОБА_11 , 1957 року народження.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 10.06.2025 в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під №0000134 про арешт вилученого 05.02.2025 під час огляду місця події майна, - відмовлено.

Слідчий суддя місцевого суду відмовляючи в задоволенні клопотання у своєму рішенні зазначив про те, що слідчим органу досудового розслідування не доведено наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для накладення арешту. Окрім того, клопотання подане до суду з порушенням строків, передбачених ч.5 ст.171 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову - про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Зазначає, що слідчий суддя місцевого суду дійшов висновку, що орган досудового розслідування просить повторно накласти арешт на майно, яке вже було предметом розгляду аналогічного клопотання, поданого слідчим 06.02.2025 (справа №163/338/25) та вказав, що повторне звернення з аналогічним клопотанням хоча і в іншому кримінальному провадженні можливе лише за наявності нових, істотних обставин, які не були предметом попереднього судового розгляду. При цьому, слідчий суддя не врахував, що клопотання про арешт майна подано в об`єднаному кримінальному провадженні, що свідчить про зміну фактичної ситуації після ухвалення попереднього судового рішення, наявність обґрунтованих підозр про причетність до вчинення кримінального правопорушення групи осіб і, зокрема працівників КНП «П?ятий Черкаським міським центром первинної медико-санітарної допомоги», оскільки встановлені непоодинокі випадки використання таких документів під час перетину кордону. Наведені обставини є новими та вагомими, вони не були предметом розгляду попереднього клопотання.

Окрім того зазначає, що слідчий суддя зазначаючи про недотримання строку подання клопотання до суду, не врахував того, що органу досудового розслідування з моменту ухвалення судового рішення від 26.02.2025 про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000023 по даний час ніхто не звертався із заявою про повернення вилучених документів. Тому прокурор вважає, що докази порушення органом досудового розслідування положень ч.5 ст.171 КПК України відсутні.

Також прокурор вказує про те, що вилучені документи, які використовувались ОСОБА_13 як підстава перетину кордону можуть містити недостовірну інформацію про стан здоров`я ОСОБА_11 та були підробленими. Тому таке майно документи відповідає критеріям, визначеним в ст.98 КПК України, у зв`язку з чим підлягає арешту.

Представник володільця майна ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де апеляційні доводи вважає цілком безпідставними та просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу, - без змін.

Володілець майна ОСОБА_11 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду провадження, до апеляційного суду не з`явився. При цьому, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду до суду не подавав.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги та заперечень не неї, прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі, представника володільця майна, який скаргу заперечив з мотивів викладених у запереченнях, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч.6 ст.170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За положеннями ч.1, 2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, і зокрема щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на майно, слідчий у клопотанні, а прокурор в ході апеляційного розгляду вказували про те, що документи - висновок №778, виданий 08.08.2024 на ім`я ОСОБА_11 , та висновок ЛКК №778 від 08.08.2024 року, виданий КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на ім`я ОСОБА_11 є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР під №0000134.

На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення з мотивів наведених у судовому рішенні.

Так, з матеріалів клопотання встановлено, що майно, яке є предметом розгляду цього клопотання було вилучене під час огляду місця події в адміністративному приміщенні МАПП «Ягодин», що підтверджується відповідним протоколом від 05.02.2025 в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000023.

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду від 26.02.2025 у справі №163/338/25 було відмовлено у задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 (м.Любомль) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_15 в межах кримінального провадження №0000023 про арешт вилучених 05.02.2025 під час огляду місця події висновку №778, виданого 08.08.2024 на ім`я ОСОБА_11 , та висновку ЛКК №778 від 08.08.2024 року, виданого КНП «П`ятий Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» на ім`я ОСОБА_11 .

Після цього, постановою дізнавача від 28.02.2025 кримінальне провадження №0000023 було закрите, яка 24.03.2025 начальником Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури була скасована, а матеріали кримінального провадження, - повернуті для подальшого досудового розслідування.

У подальшому постановою прокурора від 22.05.2025 кримінальне провадження №0000023 від 05.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України об`єднано в одне кримінальне провадження з кримінальними провадження провадженнями: №0000134 від 29.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 України; №0000020 від 04.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України; №0000216 від 21.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, яким в ЄРДР присвоєно єдиний номер 0000134, яке в даний час розслідується СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області.

Проаналізувавши матеріали клопотання апеляційний суд повністю погоджується з висновками слідчого судді місцевого суду про те, що орган досудового розслідування фактично просить в іншому кримінальному провадженні повторно накласти арешт на майно, яке вже було предметом розгляду у клопотанні, поданому до суду 06.02.2025 (справа №163/338/25), і при цьому слідчим не наведено істотно нових доказів, які б свідчили про зміну фактичної ситуації після ухвалення попереднього судового рішення.

Також правильними є висновки слідчого судді про недотримання слідчим органу досудового розсліудвання строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна, який передбачений ч.5 ст.171 КПК України, оскільки як встановлено, майно тимчасово вилучено було 05.02.2025, а клопотання про арешт майна до суду надійшло лише 26.05.2025.

Окрім того, як вбачається з листа КНП «П`ятий Черкаський міський центр медико-санітарної допомоги» від 06.02.2025, ОСОБА_11 пройшов огляд ЛКК 08.08.2024 і підписи голови та членів ЛКК у висновку є дійсними. Довідка №778 є вірною з висновком про те, що ОСОБА_11 потребує постійного стороннього догляду. При цьому, довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.12.2024 ОСОБА_13 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 08.02.2025.

На думку апеляційного суду, органом досудового розслідування не доведено правових підстав, передбачених КПК України для накладення арешту на майно, яке зазначено у поданому до суду клопотанні, оскільки на даному етапі не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання.

При цьому, усі доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі, а також наведені в ході апеляційного розгляду про те, що майно про яке вказує слідчий у клопотанні відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, не заслуговують на увагу суду, так як фактично були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка, а на думку апеляційного суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 10 червня 2025 року, якою відмовлено у накладенні арешту вилученого 05.02.2025 майна в рамках кримінального провадження №0000134, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст.358 КК України, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді