Справа № 471/881/25
Провадження №1-кс/471/233/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2025 р. с-ще Братське

Слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єланець Єланецького району Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді водій 1 відділення протитанкових ракетних комплексів взводу протитанкових ракетних комплексів 2 механізованого батальйону частини військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старший солдат", в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Братського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 21.04.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу по мобілізації та того ж дня направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_2 .

Відтак, з 22.04.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 , до військової частини НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 , він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Таким чином, на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 мав статус військовослужбовця по мобілізації.

30.07.2025 у денний час, більш точного часу встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_4 перебував на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить його матері ОСОБА_6 .

Перебуваючи у вище вказаному місці, у ОСОБА_4 винник раптовий злочинний умисел на жорстоке поводження з твариною, яка відноситься до хребетних котом без породистим, який утримувався та фактично належав ОСОБА_6 .

Маючи умисел, направлений на жорстоке поводження з тваринами, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з мотивів зневаги до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі щодо поводження з тваринами, проявляючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті правила поведінки з тваринами, в порушення вимог ст. 4, п. 3 ч. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв травм, отруєння тварин, та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, які вчиняються болючим способом та завдають тварині фізичного болю і страждань та з метою подальшого вбивства тварини, яка відноситься до хребетних, усвідомлюючи, що своїми діями завдає коту без породистому біль та страждання, діючи з особливою жорстокістю, наніс тупим твердим предметом або кулаком руки, точно не встановлено, декілька ударів коту в область черевної порожнини та голови, у зв`язку із чим зазначений кіт в подальшому був позбавлений можливості чинити опір та самозахист.

Внаслідок вищезазначених умисних, протиправних, активних дій ОСОБА_4 спричинив коту, який утримувався та фактично належав ОСОБА_6 , тілесні ушкодження, які виразились у декількох ударах, кожне з яких призвело до пошкодження внутрішніх органів життєдіяльності тварини, зокрема розриву печінки, внутрішньої кровотечі та стали причиною настання смерті кота.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел 30.07.2025 близько 17:00 год., більш точного часу встановити не представилось за можливе, ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 продовжуючи свій злочинний протиправний умисел направлений на жорстоке поводження з твариною, яка відноситься до хребетних собака породи Пітбуль з кличкою «Танчик», яка утримувалась та фактично належала останньому, маючи умисел, направлений на жорстоке поводження з тваринами, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, з мотивів зневаги до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі щодо поводження з тваринами, проявляючи явну неповагу до суспільства, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті правила поведінки з тваринами, в порушення вимог ст. 4, п. 3 ч. 1 та п. 6 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв травм, отруєння тварин, та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, бажаючи настання наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, які вчиняються болючим способом та завдають тварині фізичного болю і страждань та з метою подальшого вбивства тварини, яка відноситься до хребетних, усвідомлюючи, що своїми діями завдав собаці по кличці «Танчик» біль та страждання, діючи з особливою жорстокістю, взяв кухонний ніж та наніс ним в хаотичному порядку не менше шести ударів собаці в область черевної порожнини, у зв`язку із чим зазначена собака в подальшому була позбавлена можливості чинити опір та самозахист.

Внаслідок вищезазначених умисних, протиправних, активних дій ОСОБА_4 собаці по кличці «Танчик», яка утримувалась та фактично належала останньому спричинено тілесні ушкодження у виді 6 ножових поранень черевної порожнини діаметром не менше 5 см., та каналом вхідного отвору не менше 4 см. кожне, які призвели до пошкодження органів життєдіяльності тварини та стали причиною настання смерті собаки.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив суд застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник зазначив, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується у випадках коли інший запобіжний захід не можливо застосувати. У клопотанні яке розглядається судом прокурором не доведено обґрунтованість підозри, не підтверджені ризики, які вказують, що більш м`який запобіжний захід не можливо застосувати, а тому просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали на обґрунтування доводів клопотання, приходжу до наступного.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, а саме - жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, якщо такі дії призвели до загибелі тварини, вчинені з особливою жорстокістю щодо двох тварин.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 , інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 30.07.2025, де зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення та фототаблицею до нього; протоколом огляду трупа (кота) 31.07.2025 та фототаблицею до нього; протоколом огляду трупа (собаки) 31.07.2025 та фототаблицею до нього; протоколом розтину тварини- собаки породи Пітбуль - тер`єр від 31.07.2025 року та фототаблицею до нього; протоколом розтину тварини- кішки без породної від 31.07.2025 року та фототаблицею до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 31.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 31.07.2025; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_8 від 31.07.2025; речовими доказами ніж, який поміщено до сейф пакету PSP 3103177 та передано на відповідальне зберігання до камери речових доказів.

Відповідно до ст. 177 КПК України існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

ОСОБА_4 , підозрюється в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, за які передбачено покарання, у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а тому знаючи про міру покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання.

Також, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують підозрюваного, оскільки свідки не надавали свої покази безпосередньо суду.

ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а тому є достатні підстав вважати, що він може здійснювати тиск на свою матір та неповнолітню сестру, які є одними зі свідків; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захистом не доведено наявність стійких соціальних зв`язків підозрюваного, що унеможливлює застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки вказаний захід передбачає наявність у підозрюваного близьких осіб, які зможуть забезпечити йому придбання ліків, їжі, тощо.

Окрім цього, слідчим суддею встановлено, що наразі у Єланецькому районному суді Миколаївської області перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 269 КК України. провадження яких зупинено за ст.. 335 КПК України, а також до ЄРДР внесено відомості за № 0003866 щодо самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини.

Вищевикладене свідчить про стійку схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею враховуються вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Враховуючи вище наведене та особу підозрюваного, вважаю, що більш м`яка міра запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам і забезпечити належної поведінки підозрюваного та виконання ним процесуальних рішень по справі.

Вік, стан здоров`я та сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 , не перешкоджають його утриманню в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».

Отже, з урахуванням наведеного застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає не можливим.

В силу положень ч. 3 ст. 183 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід визначити розмір застави. Відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.

Так, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної або обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлюючи розмір застави, слідчий суддя враховує вище перелічені обставини, які характеризують підозрюваного, враховуючи положення ч. 5 ст. 182 КПК України, вважає, що застава у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

Також, у разі внесення застави, для запобігання встановлених судом ризикам, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного приходжу до висновку про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-179,183, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про обрання запобіжного заходу - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з триманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 27 вересня 2025 року до 23 години 45 хвилин.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у виді 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави отримувач: ТУ ДСА України в Миколаївській області,Розрахунковий рахунок: UA0016294,Банк одержувача:ДКС України м. Київ,МФО: 820172 ЄДРПОУ: 26299835.

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 04.08.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1