Справа № 526/2452/25
Провадження № 1-кп/526/458/2025
В И Р О К

іменем України

09 вересня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000093 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Петропавловськ-Камчатський російської федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, на утриманні перебуває син 2007 року народження та батько 1947 року народження - інвалід 1 групи

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

встановив:

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У відповідності до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Пунктом 9 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку» від 21.06.2018 № 2469-VIII (далі Закон «Про національну безпеку») визначено, що національна безпека України це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п. 2 ст. 1 Закону «Про національну безпеку», воєнна безпека це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно пунктам 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України, підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів. Держава врахує уроки гібридної агресії проти України, бойових дій на Близькому Сході у нових доктринальних підходах до забезпечення воєнної безпеки.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 (далі Стратегія) визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06.12.1991 № 1934-ХІІ (далі Закон) Збройні Сили України (далі ЗСУ) це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У відповідності до ст. 3 Закону організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Згідно ст. 12 Закону підготовка Збройних Сил України до виконання покладених на них Конституцією України завдань, організація та забезпечення їх виконання, підтримання на належному рівні бойової і мобілізаційної готовності та боєздатності, виховна робота, збереження життя і здоров`я особового складу, забезпечення законності та військової дисципліни у Збройних Силах України здійснюються органами військового управління, командирами і начальниками всіх рівнів відповідно до вимог Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері оборони.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII (далі Закон «Про оборону України») військове формування створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Збройна агресія застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України вважається збройною агресією.

Статтею 4 Закону «Про оборону України» визначено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3542-XII (далі Закон «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст. 4 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно п. 5 ст. 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст. 26 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ст. 17 Закону «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон «Про військовий обов`язок і військову службу») захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі Положення) Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Пунктом 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 9 Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України, перетнувши лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 258/2023, від 18 серпня 2023 року № 451/2023, від 06 листопада 2023 року № 734/2023, від 05 лютого 2024 № 49/2024, від 6 травня 2024 року № 271/2024, від 23 липня 2024 року № 469/2024, від 28 жовтня 2024 року №741/2024, від 14 січня 2025 №26/2025, від 15 квітня 2025 №235/2025, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, строк дії воєнного стану в Україні продовжувався. Дія воєнного стану в Україні триває до теперішнього часу.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

В той же час, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, оголошено проведення загальної мобілізації.

У подальшому, Указами Президента України від 15 травня 2022 року № 342/2022, від 12 серпня 2022 року № 574/2022, від 07 листопада 2022 року № 758/2022, від 06 лютого 2023 року № 59/2023, від 01 травня 2023 року № 255/2023, від 26 липня 2023 року № 452/2023, від 06 листопада 2023 року № 735/2023, від 05 лютого 2024 року № 50/2024, від 06 травня 2024 року № 272/2024, від 23 липня 2024 року № 470/2024, від 28 жовтня 2024 року № 741/2024, від 14 січня 2025 року № 27/2025, від 15 квітня 2025 року № 236/2025 строк дії проведення загальної мобілізації продовжувався і триває до теперішнього часу.

На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками Івано-Франківського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки стали систематично проводитись заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в т.ч. серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації змінили місце проживання та, прибувши на територію Івано-Франківської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

Житель м. Гадяч Полтавської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаючи, що діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу, діючи умисно, вирішив перешкодити законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними призову на військову службу в особливий період за таких обставин.

Так, на виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проводяться систематичні заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, та інші заходи з метою забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

15.02.2025 співробітниками поліції в межах своїх повноважень, з метою забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України, у відповідності до чинного законодавства, до службового приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , доставлено військовозобов`язаного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою перевірки та уточнення військово-облікових документів.

З метою подальшого призову під час мобілізації в особливий період, в той же день, у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_5 видано направлення № 997 від 15.02.2025 для проходження військово-лікарської комісії.

В цей же час, ОСОБА_5 зателефонував рідному брату ОСОБА_5 та повідомив, що перебуває у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 та попрохав останнього під`їхати за вказаною адресою.

Після чого, ОСОБА_5 на власному автомобілі марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , разом з співмешканкою брата ОСОБА_6 та знайомим ОСОБА_7 , прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 та став чекати можливості надати будь-яку допомогу брату ОСОБА_5 , у тому числі шляхом створення перешкод у законній діяльності військовослужбовців РТЦК та СП при виконанні ними своїх службових обов`язків в особливий період.

В цей же день, гранатометник 3-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_8 , який у відповідності до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №101 від 14.02.2025 призначений старшим групи оповіщення №21 (дислокація м. Гадяч), отримав доручення від чергового ІНФОРМАЦІЯ_3 головного сержанта ОСОБА_9 на супроводження військовозобов`язаного ОСОБА_5 для проходження військово-лікарської комісії до Комунального некомерційного підприємства «Гадяцька міська центральна лікарня» (далі КНП «Гадяцька МЦЛ».

15.02.2025, близько 13 год. 30 хв. військовозобов`язаний ОСОБА_5 разом з громадянкою ОСОБА_6 , у супроводі військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_8 , який знаходився при виконанні службових обов`язків, направився для проходження військово-лікарської комісії до КНП «Гадяцька МЦЛ», що розташоване за адресою: Полтавська область, Миргородський район, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 1.

В цей час, ОСОБА_5 , перебував у автомобілі марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився неподалік приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час слідування для проходження військово-лікарської комісії до КНП «Гадяцька МЦЛ» військовозобов`язаний ОСОБА_5 , перебуваючи на АДРЕСА_3 , з метою не проходження військово-лікарської комісії, став втікати від супроводжуючого військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 .

У зв`язку з чим, військовослужбовець ОСОБА_10 , перебуваючи при виконанні службових обов`язків, розуміючи протиправність дій ОСОБА_5 , почав зупиняти останнього, вимагаючи не чинити перешкоди його законним вимогам щодо мобілізаційних заходів, зокрема проходження військово-лікарської комісії.

Перебуваючи біля будинку №1 та №3 по вул. Героїв Чорнобиля в м. Гадяч військовослужбовець ОСОБА_8 обхопив ОСОБА_5 руками та став утримувати від спроб подальшої незаконної втечі, при цьому намагався заспокоїти останнього та переконати в необхідності проходження військово-лікарської комісії та призову до лав ЗС України під час мобілізації.

В цей же час, ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_5 та повідомила, що його брата ОСОБА_5 , фізично утримує військовослужбовець РТЦК та СП, який супроводжував останнього до лікувального закладу для проходження військово-лікарської комісії, при цьому вказала адресу їх місця перебування.

ОСОБА_5 , маючи намір перешкодити законній діяльності працівникам територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по забезпеченню мобілізаційних заходів, під`їхав на власному автомобілі до місця перебування ОСОБА_5 та військовослужбовця ОСОБА_8 .

Зорієнтувавшись на місці та розуміючи що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_8 , який на той момент утримував ОСОБА_5 , одягнутий у військову форму та перебуває при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_5 , з метою не дати можливість доправити брата для проходження військово-лікарської комісії, підбіг до останніх та діючи незаконно почав у грубій формі, емоційно вимагати відпустити - ОСОБА_5 .

В подальшому, близько 13 год. 45 хв. 15.02.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинків №1 та АДРЕСА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період і нанесення тілесних ушкоджень військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний намір, умисно наніс удар кулаком руки в обличчя останнього, в результаті чого потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді синця чола зліва.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 37 від 18.02.2025 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: синець чола зліва на 2,7 см вверх від середньої третини брови, який утворився від одноразової дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який в момент заподіяння ушкодження мав ознаки тупого та діяв з механізмом удару, і кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_5 , які виразилися у фізичному насиллі щодо військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , останній відпустив військовозобов`язаного ОСОБА_5 , який зник з місця події і не пройшов військово-лікарську комісію в КНП «Гадяцька МЦЛ».

Таким чином, 15.02.2025 громадянин ОСОБА_5 за вищезазначених обставин втрутився в законну діяльність органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_3 , зокрема умисно створив перешкоди в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, при виконанні ними своїх службових обов`язків в особливий період, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗС України та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану.

Разом з тим, вище вказані умисні дії ОСОБА_5 формують в суспільстві негативне ставлення до військовослужбовців ЗС України в період воєнного стану, призводять до підриву їх морально-психологічного стану та бойового духу, створюють негативний образ військовослужбовців ТЦК та СП в суспільстві та призводять до зниження рівня підтримки суспільством ЗС України.

Таким чином, зазначені умисні протиправні дії ОСОБА_5 перешкодили законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_3 , визначеній ст.ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надали можливість військовозобов`язаному ОСОБА_5 уникнути проходження військово-лікарської комісії та подальшого можливого призову до лав ЗС України під час мобілізації в особливий період.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Крім того, 15.02.2025 ОСОБА_5 , маючи намір перешкодити законній діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки по забезпеченню мобілізаційних заходів, під`їхав на власному автомобілі марки «Volkswagen Caddy» д.н.з. НОМЕР_1 до місця перебування рідного брата ОСОБА_5 та гранатометника 3-го відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_8 до будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 .

Зорієнтувавшись на місці та розуміючи що військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_8 , який на той момент утримував ОСОБА_5 , одягнутий у військову форму та перебуває при виконанні службових обов`язків, ОСОБА_5 , з метою не дати можливість доправити брата для проходження військово-лікарської комісії, підбіг до останніх та діючи незаконно почав у грубій формі, емоційно вимагати відпустити - ОСОБА_5 .

В подальшому, близько 13 год. 45 хв. 15.02.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинків №1 та АДРЕСА_3 , продовжуючи свою протиправну діяльність, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою перешкоджання законній діяльності ЗС України та інших військових формувань в особливий період і нанесення тілесних ушкоджень військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний намір, умисно наніс удар кулаком руки в обличчя останнього, в результаті чого потерпілий отримав тілесне ушкодження у вигляді синця чола зліва.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 37 від 18.02.2025 у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження: синець чола зліва на 2,7 см вверх від середньої третини брови, який утворився від одноразової дії твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, який в момент заподіяння ушкодження мав ознаки тупого та діяв з механізмом удару, і кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

А отже, своїми умисними діями, які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а також у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , у сукупності вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України та кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

31 липня 2025 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості у цьому кримінальному провадженні.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.114-1 та ч.1 ст.125 КК України та погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 покарання за скоєння кримінальних правопорушень:

- за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком, встановленим судом. Покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю.

Суд погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_5 , а саме: своїми умисними діями, які виразились у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, а також у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , у сукупності вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-1 КК України та кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Суд, виконуючи вимоги ст.474 КПК України, не має сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 і переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним та не вбачає необхідності витребовувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб, а також досліджувати докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови угоди про примирення відповідають вимогам закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди сторони угоди за ч.1 ст.114-1 та ч.1 ст.125 КК України із застосуванням ст.75 КК України не суперечить інтересам суспільства, угода не порушує законні права, свободи та інтереси сторін, що дає суду підстави для її затвердження.

Згідно ч. 1 ст.475 КПК України вбачається, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Керуючись ст.373,374, ч.3 ст. 394, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду про визнання винуватостівід 31 липня 2025 року в кримінальному провадженні №0000093, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 114-1 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 120 годин громадських робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації ;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1