УХВАЛА

16 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 681/406/25

провадження № 51-3611 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі (далі - Суд):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,

установив:

Як убачається з копій доданих до касаційної скарги судових рішень, Полонський районний суд Хмельницької області вироком від 14 жовтня 2024 року (справа № 681/1204/24) засудив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Полонський районний суд Хмельницької області вироком від 03 квітня 2025 року (справа № 681/406/25) засудив ОСОБА_4 за частиною другою статті 389 КК до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених статтею 59 -1 КК.

Хмельницький апеляційний суд вироком від 12 червня 2025 року апеляційну скаргу скаргу прокурора задовольнив, а вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2025 року відносно ОСОБА_4 у частині призначеного покарання скасував. Ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_4 покарання за частиною другою статті 389 КК у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до частини першої статті 71, статті 72 КК за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2024 року остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 25 днів.

В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений, вказуючи на незаконність судових рішень щодо нього, просить виправдати його або призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням засудженому строку для усунення недоліків на таких підставах.

Відповідно до частини другої статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

У частині першій статті 424 КПК визначено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Так, у своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 не конкретизує яке судове рішення ним оскаржується.

Зокрема, засуджений долучає до своєї касаційної скарги вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2024 року, постановлений у справі № 681/1204/24, вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2025 року та вирок Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2025 року, постановлені у справі № 681/406/25, тобто судові рішення, постановлені в різних кримінальних провадженнях.

При цьому, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з винуватістю у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК (справа № 681/1204/24).

Разом з тим, Суд звертає увагу на те, що вирок Полонського районного суду від 14 жовтня 2024 року (справа № 681/1204/24), яким ОСОБА_4 засуджено за частиною першою статті 125 КК, в апеляційному і касаційному порядку не оскаржувався та за нововиявленими обставинами не переглядався (відповідно до змісту вироку Хмельницького апеляційного суду від 12 червня 2025 року).

Отже, ОСОБА_4 не визначився з предметом оскарження, оскільки не погоджується з судовими рішеннями, постановленими в різних кримінальних провадженнях.

Суд зауважує, що касаційна скарга подається на судові рішення, постановлені в межах одного кримінального провадження, а не на рішення, постановлені в різних кримінальних провадженнях, навіть щодо однієї особи.

Вказана неузгодженість та суперечності в касаційній скарзі ОСОБА_4 позбавляють суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Таким чином, ОСОБА_4 має визначитись з предметом оскарження, врахувавши положення статей 424, 427 КПК, навести обґрунтування вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень, зокрема, вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак, вимоги прохальної частини касаційної скарги ОСОБА_4 не сформульовано у відповідності до положень статті 436 КПК.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог статті 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Водночас, звертаємо увагу ОСОБА_4 на те, що він не позбавлений права самостійно звернутися за правовою допомогою до Регіональних центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що регулюється статтею 59 Конституції України, частиною 2 статті 8 Кримінально-виконавчого кодексу України, пунктами 7, 9 частини 1 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Тобто для засуджених до покарання у виді обмеження волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії та права на правову допомогу.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3