СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3926/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майор поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні за № 0000095 від 15.04.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новгородівка Селидівського району Донецької області, зареєстрованого та проживаючого за АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25.06.2025 до Святошинського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції від 16.07.2020 (далі - ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») однією із загальних засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Також відповідно до п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, у редакції від 29.05.2020 (далі - Порядок) розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Крім того, згідно п. 4 ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус.

Також, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однією із засад державної реєстрації прав є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом (пункт 4 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до пунктів 1 та 2 частини третьої статті 10 Закону, пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (зі змінами) (далі - Порядок № 1127), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію 3 прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Пунктом 4 частини третьої статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи. Частиною другою статті 13 Закону визначено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 14 Закону у разі наявності в Державному реєстрі прав двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки закривається розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше. Згідно з вимогами частини шостої статті 14 Закону у разі закриття розділу Державного реєстру прав у зв`язку з наявністю в цьому реєстрі двох і більше розділів на один об`єкт нерухомого майна в результаті допущення технічної помилки розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа, відкриті пізніше, закриваються, а реєстраційний номер такого об`єкта скасовується.

У не встановлені в ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 31.03.2021 у приватного нотаріуса ОСОБА_4 (свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю №4775 від 08.07.2003), який у відповідності до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме мано та їх обтяжень», наділений повноваженнями Державного реєстратора, та має право вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виник злочинний умисел на вчинення несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:007:02121, реєстраційний номер:14, що належить на праві власності ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на несанкціоновані дії з інформацією, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, будучи особою, яка має право доступу до неї, приватний нотаріус ОСОБА_4 , 31.03.2021 приблизно о 17:18 год. перебуваючи в приміщенні «Нотаріальна контора», за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Грушевського, 49-а, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, за допомогою невстановленого під час досудового розслідування комп`ютерного обладнання, діючи під отриманим індивідуальним електронним ключем ko18p4775, який захищено індивідуальним паролем, у порушення вимог статей 3,10,13,14,15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (зі змінами) - здійснив зміну інформації у Державному реєстрі речових прав, а саме відкрив розділ №214 на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:007:02121, завантажив до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про державну реєстрацію речових прав та обтяжень від імені ОСОБА_8 від 31.03.2021, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29.03.2021 № НВ-021 та рішення Глевахівської селищної ради V скликання Васильківського району Київської області від 07.05.2009 № 94-29-V «Про передачу безоплатно у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків і господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства», та здійснив державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що згідно із відомостями Державного реєстру прав на земельну ділянку з кадастровим номером: :03:007:02121 у Державному реєстрі прав 19.06.2014 відкрито розділ №14, чим фактично позбавив ОСОБА_7 , права власності на вказаний об`єкт нерухомості, завдавши останньому майнову шкоду в розмірі 2 056 668 (два мільйона п`ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень, яка більше ніж в 300 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є значною.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні слідчого.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді застави пославшись на відсутність ризиків зазначених в клопотанні, просив врахувати те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував і підтримав думку захисника, наголошував на необґрунтованість підозри.

Слідчий суддя, перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки учасників судового засідання, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

19.06.2025 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме:

- заявою по вчинення кримінального правопорушення та додатками до неї від ОСОБА_7 , від 15.04.2021 з приводу незаконного заволодіння земельною ділянкою;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 13.05.2021;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів Глевахівської селищної ради Київської області від 10.08.2021;

- відповіді Глевахівської селищної ради Київської області №1689/02-22 від 11.08.2021;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів у приватного нотаріуса ОСОБА_9 від 10.08.2021;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів у приватного нотаріуса ОСОБА_9 від 24.12.2024;

- актом за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 від 05.12.2024;

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів державного підприємства «Національні інформаційні системи», під час якого отримана інформація щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:007:02121;

- протоколом огляду від 11.04.2025;

- висновком експерта оціночно-земельної експертизи №СЕ-19/111-25/11253-ОЗ від 06.05.2025.

- іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність підозрюваного до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу на момент розгляду відповідного клопотання.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, які можуть свідчити на користь збільшення або зменшення ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В своєму клопотанні слідчий та прокурор в контексті обґрунтованості підозри посилаються на ті обставини, що ОСОБА_4 , будучи приватним нотаріусом, вчинив несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме щодо земельної ділянки з кадастровим номером: :03:007:02121, реєстраційний номер:14, що належить на праві власності ОСОБА_7 .

Разом з цим, підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що здійснював зміну реєстраційної інформації в момент коли ОСОБА_7 не був власником вказаної земельної ділянки згідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а тому у слідчого судді відсутня можливість надати оцінку обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03.07.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1