Справа № 461/22/25
Провадження № 1-кп/461/275/25
УХВАЛА

07.05.2025 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, стосовно якої вирішується

питання про застосування заходів

медичного характеру ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Львів, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України у кримінальному провадженні № 0000999 від 27.11.2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, 25 листопада 2024 року приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою м. Львів, вулиця Джохара Дудаєва, 12, у ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя останньої та декілька ударів кулаками обох рук в область грудної клітини потерпілої ОСОБА_6 , після чого наніс потерпілій декілька хаотичних ударів кулаками правої та лівої руки по тілу.

Внаслідок нанесених ударів потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців у виличній ділянці справа, на грудях зліва, на правій сідниці, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 25.11 2024 року і відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Вказані суспільно небезпечні дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, тобто заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.

Прокурор просив задовольнити вказане клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 , оскільки органом досудового розслідування зібрані належні та допустимі докази того, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. На час вчинення протиправного діяння ОСОБА_4 перебував у стані неосудності, тому до нього слід застосувати заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку з метою його обов`язкового лікування.

В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Законний представник ОСОБА_7 , незважаючи на неодноразові судові виклики (від 09.01.2025 року, 16.01.2025 року, 06.02.2025 року), в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про слухання клопотання без її участі. У поданій заяві також просила застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру.

З огляду на категоричну неявку законного представника ОСОБА_7 в судове засідання, прокурором 27.02.2025 року було направлено звернення до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про забезпечення участі в судовому засіданні представника органу опіки і піклування як законного представника ОСОБА_4 .

У відповіді від 04.03.2025 року Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради повідомила, що у неї як у органу опіки та піклування на території району, відсутні правові підстави для вступу у кримінальне провадження, як законного представника ОСОБА_4 , який перебуває на обліку у лікаря-психіатра у Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про продовження розгляду кримінального провадження за відсутності законного представника ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, тому до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, доведена у судовому засіданні належними та допустимими доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка повідомила що протягом більш ніж 17 років ОСОБА_4 постійно переслідує її; приносить та залишає під вікнами різні предмети, записки з негативними висловсюваннями на її адресу; поширює у соціальних мережах стосовно неї неправдиві відомості. Вона змушена була постійно звертатися до органів поліції зі скаргами, щоб захистити себе від неадекватних дій ОСОБА_4 .

Зазначила, що у листопаді 2024 року ввечері він знову прийшов під її вікна та почав стукати по них. Коли вона вибігла, то ОСОБА_4 накинувся на неї з кулаками та почав завдавати удари по тулубу. ОСОБА_6 вказала, що не могла самостійно себе захистити, тому кричала і просила, щоб перехожі викликали поліцію.

Навіть під час судового розгляду вказаного клопотання, ОСОБА_4 вночі неодноразово приходив до її місця проживання з метою її переслідування. Вважає за необхідне застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що проходив по вул. Дж. Дудаєва у м. Львові та почув жіночі крики. Коли він ближче підійшов, то помітив як чоловік здійснює психологічне насильство щодо останньої. Крім того, жінка просила викликати поліцію. Свідок зазначив, що одразу зателефонував до поліції та намагався словесно врегулювати конфлікт, однак цього йому не вдалось. В подальшому, незнайомий чоловік окрім словесних погроз почав також наносити удари руками по тілу жінки. Згодом, на місце події прибіг ще один незнайомий чоловік, як розпилив перцевий балончик та припинив конфлікт;

- даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.11.2024 року, у якій потерпіла ОСОБА_6 , просила вжити заходів стосовно ОСОБА_4 , який 25.11.2024 року, близько 22 год, перебуваючи за адресою м. Львів, вул. Д.Дудаєва, 12, поблизу магазину «Алкосвіт», на ґрунті тривалих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, наніс їй декілька ударів руками в район голови та тіла, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження;

- даними, що містяться у висновку експерта № 875 від 29.11.2024 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у гр-ки ОСОБА_6 , згідно наданого консультаційного висновку спеціаліста, при огляді у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» 26 листопада 2024 р. було вказано діагноз: «Забій м`яких тканин обличчя». При обстеженні тоді ж лікарями хірургом, ортопедом-травматологом, нейрохірургом відмічено, що даних за ускладнену торако-абдоміальну травму, черепно-мозкову травму немає, скарг зі сторони опорно-рухового апарату не виявлено. На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілої виявлено синці у виличній ділянці справа, на грудях зліва, на правій сідниці, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 25 листопада 2024р. і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних для відповіді на питання про черговість нанесення тілесних ушкоджень немає;

- даними протоколу слідчого експерименту від 31.12.2024 року з додатком, на якому зафіксовано, як потерпіла ОСОБА_6 , за допомогою статистів, показала характер та локалізацію ударів, які їй наносив ОСОБА_4 25.11.2024 року.

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони є належними, допустимими та такими, що повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Крім того, як безспірно встановлено дослідженням висновку експерта № 1889 від 23.12.2024 року ОСОБА_4 в період інкримінованих йому дій та на даний час страждає хронічним психічним розладом у формі біполярного афективного розладу і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, однак з 17.09.2015 року перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом біполярного афективного розладу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються примусові заходи медичного характеру.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 93 та ст. 94 КК України до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності, судом можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру певного виду.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

У відповідності до абзаців 1,2 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2005 року визначаючи відповідно до частин 3-5 статті 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб ( частина 1 статті 94 КК України суд має спочатку з`ясувати думку експертів - психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру ( тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

У відповідності до вимог ст. 94 КК України суд враховує при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: 1) характер і тяжкість захворювання; 2) тяжкість вчиненого діяння; 3) ступінь небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння виявляв і в теперішній час виявляє хронічний психічний розлад у формі біполярного афективного розладу, а тому, суд приходить до обґрунтованого висновку, що останній потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до ст.513 КПК України суд встановивши, що суспільно небезпечне діяння особа вчинила в стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру .

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 94 КК України , ст.ст. 512 - 513 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази, а саме:

- DVD-R диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Повний текст ухвали проголошено 12 травня 2025 року о 16 год. 00 хв.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня її оголошення.

Копії ухвали вручити негайно учасникам судового розгляду.

Суддя ОСОБА_1