Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4703/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/484/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Житомирі матеріали судового провадження №295/4703/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомир від 29.05.2025,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 02.01.2025 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0002597 від 14.10.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

В поданій апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну. Зазначає, що оскаржував до слідчого судді дії та бездіяльність начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 та прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 у відмові в визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0002597 від 14.10.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Скаржник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі та прокурор відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 в письмових запереченнях, просили вирішити апеляційну скаргу за їх відсутності. У зв`язку з цим, на підставі ст.406 КПК України, апеляційним судом приймається рішення в письмовому провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст.309 цього кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

При цьому, оскаржувана ухвала слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні передбачена кримінальним процесуальним законом (ч.5 ст.55, п.5 ч.1 ст.303 КПК України), проте у відповідності до положень ст.309 КПК України, апеляційному оскарженню не підлягає.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, що відповідно до ч.4 ст.399, ч.6 ст.9 КПК України, є підставою для закриття відкритого апеляційного провадження,

Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 406, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомир від 29.05.2025, якою відмовлено в задоволені скарги ОСОБА_5 на постанову прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 від 02.01.2025 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню № 0002597 від 14.10.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, закрити з підстав подання апеляційної скарги на рішення, яке не підлягає оскарженню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена учасниками судового розгляду справи до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді :