печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19867/25-к від 30.04.2025 у кримінальному провадженні № 000022 від 26.06.2014,-

ВСТАНОВИВ:

20.08.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19867/25-к від 30.04.2025 у кримінальному провадженні № 000022 від 26.06.2014.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року по справі № 757/19867/25-к задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами‚ які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки, які належать фізичним особам, в тому числі ОСОБА_3 .

Зокрема, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:007:0060, площею 0,12 га, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Також щодо цієї земельної ділянки заборонено державним органам, органам місцевого самоврядування та органам нотаріату вчиняти будь які дії пов`язані з відчуженням, зміною цільового призначення, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, зміни кадастрових номерів.

Власником майна в клопотанні зазначено, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30.04.2025 про накладення арешту на майно фізичних осіб є такою, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_3 , арешт був накладений безпідставно і на даний час у застосуванні такого заходу потреби немає.

На даний час у кримінальному провадженні № 0000022, немає відомостей про оголошення певним особам про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України. Відповідно до ухвали слідчого судді, посадові особи Національного аграрного університету та Києво-Святошинської РДА, вбачається, що особи, які приймали рішення щодо відмови від користування землею та про передачу земельних ділянок у власність фізичним особам, тобто які і приймали рішення, що стали підставою для реєстрації кримінального провадження за ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України - відомі. Проте, ОСОБА_3 ніякого відношення до вищезазначених посадових осіб - не має.

Тим більше, що ОСОБА_3 не є та не був службовою особою чи працівником Національного аграрного університету та Києво-Святошинської РДА. Він придбав земельну ділянку відповідно до чинного законодавства, у спосіб, що не заборонений законом.

Арешт накладено з метою збереження речових доказів. Однак, земельна ділянка не може бути речовим доказом у розумінні положень КПК України, так як відповідними речовими доказами у даному кримінальному провадженні, враховуючи кваліфікацію за ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, можуть бути документи, на підставі яких відбувалася зміна власника (користувача) такої земельної ділянки.

Відсутні будь-які обґрунтування, що земельна ділянка є знаряддям вчинення даного кримінального правопорушення, зберегла на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із тим, що перехід речових прав на земельні ділянки відбувається на підставі правочинів або рішень компетентних органів.

Відсутні будь-які докази, що земельна ділянка є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 14.01.2021 ОСОБА_3 придбав у громадянки ОСОБА_4 земельну ділянку з кадастровим номером :04:007:0060 площею 0,1200 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Хотівська сільська рада. Копія договору додається до даного клопотання.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 14.01.2021 року за реєстровим № 54. Право власності на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Нотаріусом перевірялися обсяг дієздатності учасників договору, наявність зареєстрованих прав продавця у державних реєстрах. Згідно відомостей державного земельного кадастру земельна ділянка не належала до лісового фонду, її цільове призначення: для ведення садівництва.

Як на момент набуття у власність так і на даний час земельна ділянка не була покрита деревами та лісовою рослинністю. Під час купівлі ділянки було дотримано усіх вимог чинного законодавства.

Ніяких сумнівів щодо правильності та законності набуття у власність земельної ділянки у ОСОБА_3 не було і не могло бути за об`єктивних умов.

На момент купівлі земельної ділянки жодних перешкод для укладення договору купівлі-продажу не існувало. За придбану земельну ділянки були сплачені відповідні кошти. З моменту купівлі земельної ділянки жодних претензій до ОСОБА_3 з цього приводу ніхто не висував.

Жодних цивільних позовів з приводу правомірності набуття у власність та володіння земельною ділянкою до ОСОБА_3 не пред`явлено.

Разом з цим, 14.01.2021 відповідно до нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу садового будинку ОСОБА_3 придбав у громадянки ОСОБА_4 садовий будинок АДРЕСА_1 . Садовий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:007:0060.

Будинок використовується власником для проживання. Будь-яких спорів стосовно набуття будинку у власність та його використання - не має.

Слід зазначити, що садовий будинок був збудований та введений в експлуатацію ще у 2017 році (технічний паспорт виготовлено 01.03.2017), право власності на будинок було зареєстроване за продавцем ( ОСОБА_4 ) 18.05.2017 року КП «Бюро технічної інвентаризації» Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, номер запису про право власності: 20543897. Копія технічного паспорту на будинок додається до клопотання.

Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем земельної ділянки і відсутні будь-які підстави сумніватися в правомірності набуття ним права власності на землю та будинок.

Як уже зазначалося, жодних претензій та позовів до ОСОБА_3 щодо оскарження правомірності набуття у власність та володіння земельною ділянкою з кадастровим номером :04:007:0060 - не має.

ОСОБА_3 тривалий час володіє земельною ділянкою і будинком, який на ній розташований. Будинок має усі необхідні комунікації і використовується для проживання.

Сусідні земельні ділянки також забудовані та заселені.

ОСОБА_3 не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку та будинок.

Так, земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0060 не відносяться до: а) до об`єктів критичної інфраструктури; б) до об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; в) до об`єктів та земель оборони; г) до об`єктів або територій природно-заповідного фонду, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів (територій) на момент вибуття з володіння; ґ) до гідротехнічних споруд, за умови наявності підтвердних документів про статус таких об`єктів на момент вибуття з володіння; д) до пам`яток культурної спадщини, які не підлягали приватизації.

З державної власності земельна ділянки були передані першим набувачам у 2010 році, про це безпосередньо зазначено в ухвалі про накладення арешту на майно.

Сторона володільця майна, щодо майна якого вирішується питання про арешт майна, не володіє інформацією коли саме було зареєстроване право власності на земельну ділянку за першим набувачем, але навіть інформація, викладена в договорі купівлі-продажу від 14.01.2021 року, свідчить про те, що за продавцем ( ОСОБА_4 ) право власності на земельну ділянку було зареєстроване в ДРРП 26.05.2015 року, з присвоєнням номеру записів про право власності: 9803552, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 24.

Відповідно до викладеного, враховуючи, що з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років, земельна ділянка з кадастровим номером :04:007:0060 не може бути витребувана з власності ОСОБА_3 .

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Адвокат ОСОБА_6 через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Представник Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання, визнано можливим його розгляд у відсутність адвоката ОСОБА_6 та представника Офісу Генерального прокурора. При цьому, слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000022, зареєстрованому в ЄРДР 26.06.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 366 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 30 квітня 2025 року по справі № 757/19867/25-к задоволено клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами‚ які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора та накладено арешт на нерухоме майно, а саме на земельні ділянки, які належать фізичним особам, в тому числі ОСОБА_3 .

Зокрема, накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:007:0060, площею 0,12 га, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Також щодо цієї земельної ділянки заборонено державним органам, органам місцевого самоврядування та органам нотаріату вчиняти будь які дії пов`язані з відчуженням, зміною цільового призначення, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, зміни кадастрових номерів.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.04.2025 задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя виходив з доводів прокурора, що арешт об`єкта нерухомого майна необхідний з метою його збереження як речового доказу, оскільки він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, адже належать новому власнику на підставі протиправних дій вчинених шахрайським шляхом, тобто набуте новим власникам в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Водночас, з наданих слідчому судді доказів, встановлено, що ОСОБА_3 під час купівлі земельної ділянки було дотримано усіх вимог чинного законодавства. Згідно відомостей державного земельного кадастру земельна ділянка не належала до лісового фонду, її цільове призначення: для ведення садівництва.

При укладанні договорів купівлі-продажу ОСОБА_3 були сплачені відповідні кошти Продавцю. Договір укладався за участю нотаріуса, яким перевірялись обсяг дієздатності учасників договору, наявність зареєстрованих прав продавця у державних реєстрах. Згідно відомостей державного земельного кадастру не було відомо про належність вказаних ділянок до лісового фонду чи цільове призначення пов`язане з лісництвом.

Наведене вказує на не відповідність критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, що арештована земельна ділянка не є предметом кримінального правопорушення, що в свою чергу виключає можливість застосування арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, а також на відсутність належних підстав для його застосування.

Таким чином, зважаючи на те, що досудове розслідування здійснюється на протязі тривалого проміжку часу, стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про будь-які логічні та об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_3 є учасником даного кримінального провадження, а належне йому майно є доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, отже відсутні підстави для збереження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення ЄСПЛ у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

За наведеного, враховуючи те, що накладений арешт є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження і порушує право заявника на мирне володіння своїм майном, встановлене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19867/25-к від 30.04.2025 у кримінальному провадженні № 000022 від 26.06.2014 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/19867/25-к від 30.04.2025 у кримінальному провадженні № 000022 від 26.06.2014 на нерухоме майно - земельну ділянку, яка належить ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку з кадастровим номером: :04:007:0060, площею 0,12 га, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Скасувати заборону державним органам, органам місцевого самоврядування та органам нотаріату вчиняти будь які дії пов`язані з відчуженням, зміною цільового призначення, поділом, заставою або іншого виду зміни власників, зміни кадастрових номерів щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:007:0060.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1