ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/521/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 15 травня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має вищу освіту, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в залі суду), ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції (EASYCON),

потерпілого ОСОБА_12 ,

Прокурор ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2025 року включно, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, та у разі її внесення, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про те, що судом першої інстанції не були враховані обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а саме: вимагання останнім грошових коштів у розмірі 10 тисяч доларів США із погрозами застосування фізичного насильства та знищення майна потерпілого ОСОБА_13 та його матері ОСОБА_14 .

Також, зауважує, що судом не було надано належної оцінки ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, попри встановлення їх наявності та невірно оцінено в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Наголошує на тому, що на цей час у кримінальному провадженні здобуто вагомі докази вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст.189 КК України скеровано до суду, під час судового розгляду повністю досліджено докази сторони обвинувачення, а також допитано потерпілого ОСОБА_13 , залишаються не допитаними свідки сторони обвинувачення.

Звертає увагу на те, що покарання за вказаний злочин передбачає до семи років позбавлення волі, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 дозволяє його утримувати в умовах слідчого ізолятору, за час перебування у слідчому ізоляторі відомостей щодо неможливості його утримання через стан здоров`я не надходило.

Згідно з ухвалою суду, на розгляді суду перебуває кримінальне провадження № 0000377 від 19 листопада 2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою без визначення застави. Клопотання прокурора вмотивоване тим, що раніше заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися. Продовження строку тримання обвинуваченого під вартою необхідне для забезпечення контролю за його місцем перебування, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження вчинення ним незаконного впливу на потерпілого та свідків, унеможливлення вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений та його захисники заперечували щодо клопотання прокурора та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що заявлені стороною обвинувачення ризики відсутні. За час тримання обвинуваченого під вартою в ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» стан здоров`я останнього погіршився. Обвинувачений потребує медичного обстеження, яке неможливо провести в умовах слідчого ізолятора. Обвинувачений не переховувався від органу досудового розслідування до моменту його затримання, має постійне місце проживання, двох неповнолітніх дітей на утриманні, є людиною з інвалідністю. На переконання захисників, запобіжного заходу у виді застави буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Потерпілий в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив.

Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, існування яких було встановлено під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, продовжують існувати та не зменшилися.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши наявні матеріали, колегія суддів звертає увагу на таке.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлений вичерпний перелік рішень суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку.

Так, згідно з вимогами ч.2 ст.392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті (окрім рішення про продовження строку тримання особи під вартою), окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Виключенням з цього правила є ухвали суду про продовження строку тримання особи під вартою (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_15 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України).

Зокрема, у вказаному Рішенні Конституційного Суду України окрім іншого зазначено, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.

Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.

Законом України №1027-IX від 02 грудня 2020 року «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою» №1027-IX від 02 грудня 2020 року, частину другу статті 392 КПК України доповнено абзацом другим, згідно з яким, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Також, цим Законом статтю 394 КПК України доповнено частиною п`ятою, згідно з якою ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Викладене дає підстави для висновку, що вищевказані зміни до законодавства внесенні з метою забезпечення гарантій виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів.

Відповідно, з зазначеного убачається, що у наслідок перегляду в апеляційному порядку судового рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, ухваленого під час судового провадження до ухвалення судового рішення по суті, становище обвинуваченого не може бути погіршене.

Згідно з наявними матеріалами провадження, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 лютого 2025 року на стадії судового провадження до ухвалення судового рішення по суті було частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2025 року включно, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, та у разі її внесення, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Як вказано вище, на зазначену ухвалу прокурором ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій останній фактично ставить питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання щодо прийняття до розгляду вищезазначеної апеляційної скарги прокурора, суд апеляційної інстанції враховує практику Верховного Суду з зазначеного приводу, викладену серед іншого і у постанові від 23 квітня 2025 року в справі ЄУН №646/1709/23, провадження №51-322-км25, згідно з якою, процесуальним законом передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, а оскарження альтернативного запобіжного заходу у виді застави, визначеного разом з основним в ухвалі місцевого суду, не може розглядатись як оскарження іншого запобіжного заходу. Застава в цьому випадку не є окремим запобіжним заходом, а є його складовою частиною.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 подана на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2025 року включно, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, підлягає розгляду по суті в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідь судді; аргументи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; потерпілого та його представника (у попередньому судовому засіданні), які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування (в цьому випадку - судового розгляду) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

З наявних матеріалів убачається, що наведені прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисників, думка прокурора, представника потерпілого, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Так, із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, яке є тяжким злочином.

Докази сторін будуть перевірятися та оцінюватися судом першої інстанції у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з огляду на характер висунутого обвинувачення, фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який хоч і є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання та певні соціальні зв`язки, проте наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено суворе покарання, пов`язане виключно з ізоляцією від суспільства на тривалий строк.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, тяжкості інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, суворості можливого покарання та відомостей про особу обвинуваченого у сукупності, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

В свою чергу, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції одночасно з продовженням строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, та у разі її внесення, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В ухвалі визначено, що після внесення застави і звільнення з-під варти покладено на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:

-прибувати до суду за вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утриматися від спілкування з потерпілим ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу до 27 квітня 2025 року включно.

Колегією суддів при апеляційному розгляді встановлено, що 28 лютого 2025 року обвинуваченого ОСОБА_6 було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Отже, на цей час обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії оскаржуваної ухвали в частині, що стосується обраного запобіжного заходу, закінчився.

Також, колегією суддів зі слів учасників процесу встановлено, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24 квітня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 було продовжено строк дії покладених на нього обов`язків, визначених оскаржуваною ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 лютого 2025 року, строком до 24 червня 2025 року.

Об`єктивних відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не виконує покладені на нього обов`язки та будь-яким чином перешкоджає кримінальному провадженню, в матеріалах провадження немає, не надано таких відомостей і при апеляційному розгляді.

Колегією суддів шляхом направлення відповідних запитів перевірені відомості, що містяться в наданих стороною захисту медичних документах, щодо знаходження ОСОБА_6 в певних медичних установах на лікуванні, та вказані факти знайшли своє підтвердження, виходячи з отриманої на запит суду інформації.

Достовірність цієї інформації стороною обвинувачення не спростована у встановленому законом порядку.

З пояснень потерпілого ОСОБА_12 при апеляційному провадженні убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 після внесення застави не здійснював на нього жодного незаконного впливу. Зауваження потерпілого в цілому стосувалися того, що його бізнес тривалий час не працює з вини обвинуваченого.

З оскаржуваної ухвали убачається, що потерпілий вже допитаний судом першої інстанції під час судового розгляду, на що звернуто увагу і в оскаржуваній ухвалі.

Під час апеляційного розгляду колегії суддів не надано доказів того, що обвинувачений у будь-який спосіб чинить (чи намагається чинити) тиск на свідків чи інших учасників провадження.

Враховуючи вищевикладене, у тому числі приймаючи до уваги зміст Рішення Конституційного Суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_15 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 КПК України), колегія суддів вважає, що подана прокурором апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 січня 2025 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 квітня 2025 року включно, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, та у разі її внесення, з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4