Справа № 461/2524/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/583/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бортятин Мостиського району Львівської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч. 2 ст. 332 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, 2 ст. 332 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме вносити відомості відносно осіб у систему «Шлях» строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме вносити відомості відносно осіб у систему «Шлях» строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 (далі ОСОБА_7 ), достовірно знаючи про дію на всій території України правового режиму воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та забезпеченням оборони держави, підтриманням бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України, інших військових формувань, а також про наявність діючих обмежень на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, будучи з 09.09.2022 фізичною особою-підприємцем (РНОКПП НОМЕР_1 ) із основним видом економічної діяльності - 49.39 «Інший пасажирський наземний транспорт» та відповідно до наказу Укртрансбезпеки від 26 вересня 2022 року № 475 «Про прийняття рішень за результатами розгляду заяв здобувачів на отримання ліцензій», маючи чинну ліцензію з дозволеними видами робіт: внутрішні перевезення пасажирів, легковими автомобілями на замовлення; міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, організував та сприяв незаконному переправленню ОСОБА_10 (далі ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України, шляхом усунення перешкод за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 достовірно знаючи, що у ОСОБА_10 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України відповідно до обмежень щодо військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, встановлених на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ, яким оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким запроваджено правовий режим воєнного стану та під час дії якого обмежено конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року із змінами та доповненнями, маючи персональний доступ до електронного кабінету перевізника Єдиного комплексу інформаційних систем (системи «Шлях»), адміністратором якої є Державна служба України з безпеки на транспорті, ОСОБА_7 , перебуваючи на території Галицького району міста Львова, діючи умисно, усвідомлюючи, що жодних вантажних перевезень як суб`єкт господарської діяльності ОСОБА_10 не здійснює, 01 жовтня 2022 року вніс до системи «Шлях» особисті дані ОСОБА_10 як водія транспортного засобу з метою перетину ним державного кордону України, чим сприяв в усуненні перешкод вказаній особі в незаконному перетині державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, 01 жовтня 2022 року о 16 годині 35 хвилині ОСОБА_10 перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща через пункт пропуску «Шегині», що у с. Шегині, Яворівського району, Львівської області на автомобілі марки «FIAT» д.н.з. НОМЕР_2 , та у встановлений законодавством строк (60 днів) на територію України не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом усуненням перешкод.

Окрім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що у ОСОБА_11 (далі ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України відповідно до обмежень щодо військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, встановлених на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року» № 2105-ІХ, яким оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким запроваджено правовий режим воєнного стану та під час дії якого обмежено конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року із змінами та доповненнями, маючи персональний доступ до електронного кабінету перевізника Єдиного комплексу інформаційних систем (системи «Шлях»), адміністратором якої є Державна служба України з безпеки на транспорті, усвідомлюючи, що жодних вантажних перевезень як суб`єкт господарської діяльності він не здійснює, 04 жовтня 2022 року, перебуваючи на території Галицького району міста Львова, вніс до системи «Шлях» особисті дані ОСОБА_12 як водія транспортного засобу з метою перетину ним державного кордону України, чим сприяв в усуненні перешкод вказаній особі в перетині державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, 05 жовтня 2022 року о 21 годині 57 хвилині ОСОБА_12 перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща через пункт пропуску «Угринів», що у с. Угринів, Шептицького району, Львівської області на автомобілі марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_3 , та у встановлений законодавством строк (60 днів) на територію України не повернувся.

Окрім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що у ОСОБА_13 (далі ОСОБА_13 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України відповідно до обмежень щодо військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, встановлених на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року» № 2105-ІХ, яким оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким запроваджено правовий режим воєнного стану та під час дії якого обмежено конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року із змінами та доповненнями, маючи персональний доступ до електронного кабінету перевізника Єдиного комплексу інформаційних систем (системи «Шлях»), адміністратором якої є Державна служба України з безпеки на транспорті, усвідомлюючи, що жодних вантажних перевезень як суб`єкт господарської діяльності він не здійснює, 08 жовтня 2022 року, перебуваючи у Галицькому районі міста Львова, вніс до системи «Шлях» особисті дані ОСОБА_14 як водія транспортного засобу з метою перетину ним державного кордону України, чим сприяв в усуненні перешкод вказаній особі в перетині державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, 08 жовтня 2022 року о 17 годині 59 хвилині ОСОБА_13 перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща через пункт пропуску «Шегині», що у с. Шегині, Яворівського району, Львівської області на автомобілі марки «FIAT» д.н.з. НОМЕР_2 , та у встановлений законодавством строк (60 днів) на територію України не повернувся.

Окрім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що у ОСОБА_15 (далі ОСОБА_15 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України відповідно до обмежень щодо військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, встановлених на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року» № 2105-ІХ, яким оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким запроваджено правовий режим воєнного стану та під час дії якого обмежено конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року із змінами та доповненнями, маючи персональний доступ до електронного кабінету перевізника Єдиного комплексу інформаційних систем (системи «Шлях»), адміністратором якої є Державна служба України з безпеки на транспорті, усвідомлюючи, що жодних вантажних перевезень як суб`єкт господарської діяльності він не здійснює, 14 жовтня 2022 року, перебуваючи в Галицькому районі міста Львова, вніс до системи «Шлях» особисті дані ОСОБА_15 як водія транспортного засобу з метою перетину ним державного кордону України, чим сприяв в усуненні перешкод вказаній особі в перетині державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, 15 жовтня 2022 року о 11 годині 44 хвилині ОСОБА_15 перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща через пункт пропуску «Угринів», що у с. Угринів, Шептицького району, Львівської області на автомобілі марки «VOLKSWAGEN» д.н.з. НОМЕР_4 , та у встановлений законодавством строк (60 днів) на територію України не повернувся.

Окрім цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, достовірно знаючи, що у ОСОБА_16 (далі ОСОБА_16 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України відповідно до обмежень щодо військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, встановлених на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року» № 2105-ІХ, яким оголошено проведення загальної мобілізації до Збройних Сил України, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким запроваджено правовий режим воєнного стану та під час дії якого обмежено конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 та п. 2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року із змінами та доповненнями, маючи персональний доступ до електронного кабінету перевізника Єдиного комплексу інформаційних систем (системи «Шлях»), адміністратором якої є Державна служба України з безпеки на транспорті, усвідомлюючи, що жодних вантажних перевезень як суб`єкт господарської діяльності він не здійснює, 17 грудня 2022 року, перебуваючи в Галицькому районі міста Львова, вніс до системи «Шлях» особисті дані ОСОБА_16 як водія транспортного засобу з метою перетину ним державного кордону України, чим сприяв в усуненні перешкод вказаній особі в перетині державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану.

У подальшому, 19 грудня 2022 року о 18 годині 57 хвилині ОСОБА_16 перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Польща через пункт пропуску «Шегині - Медика», що у с. Шегині, Яворівського району, Львівської області на автомобілі «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_5 , та у встановлений законодавством строк (60 днів) на територію України не повернувся.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом усуненням перешкод, вчиненому повторно.

На вказаний вирок заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2025 щодо ОСОБА_7 за ч. ч.1, 2 ст. 332 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 332 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме вносити відомості відносно осіб у систему «Шлях» строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме вносити відомості відносно осіб у систему «Шлях» строком на 1 (один) рік.

Виключити із вироку обставину, що пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням не врахував тяжкості та обставин вчинення ним злочинів, їх суспільної небезпеки та наслідків, не надав цим обставинам оцінку в їх сукупності, достатніх мотивів прийнятого рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у вироку не навів.

Враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, систематичність та тривалість такої, наслідки злочинів, які полягають в тому, що значна кількості осіб, які не мали права виїзду за межі України, незаконно покинули територію України та не повернулись, використання обвинуваченим для вчинення злочинів підприємницької діяльності, та суспільну небезпеку цих злочинів з огляду на воєнний стан, у вироку судом не зазначено достатніх та переконливих даних, які б слугували підставами для висновку про те, що виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним злочинів можливе без відбування покарання, внаслідок чого судом допущено порушення вимог ст. 370 КПК України.

Суд, приймаючи рішення про застосування ст. 75 КК України, не надав об`єктивної оцінки тяжкості злочинів, ступеню їх суспільної небезпеки, їх наслідками та іншим обставинам справи.Вчинення злочину, передбаченого ст. 332 КК України, що полягає у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, має вкрай негативні наслідки для обороноздатності держави в умовах воєнного стану.

ОСОБА_7 , згідно із обвинуваченням, визнаним судом доведеним, вчинив 1 нетяжкий умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 332 КК України та 4 тяжких умисних злочини, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України, в результаті вчинення яких 5 осіб, що не мали права на виїзд за межі України, незаконно перетнули державний кордон. Об`єктивної оцінки зазначеним даним про тяжкість вчинених ОСОБА_7 злочинів, їх кількість, форму вини, мотив та мету їх вчинення судом при застосуванні ст. 75 КК України не надано.

Кількість епізодів злочинної діяльності та обставини, при яких ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч. ч. 1,2 ст. 332 КК України , упродовж тривалого часу, свідчать про підвищену суспільну небезпеку як злочинів, так і особи обвинуваченого, особливо з огляду на запроваджений в Україні воєнний стан та необхідність забезпечення встановленого порядку перетину державного кордону України і обороноздатності держави.

Не враховано судом наслідків, до яких призвело вчинення злочинів ОСОБА_7 , які полягають в тому, що 5 осіб, за сприяння обвинуваченого, незаконно перетнули державний кордон України під час дій воєнного стану та в подальшому на територію України не повернулися.

У вироку відсутні дані про те, у який спосіб ОСОБА_7 , окрім як визнання вини та надання правдивих показань, активно сприяв розкриттю злочину.

Окрім цього, покликання суду у вироку на позитивну характеристику обвинуваченого та відсутність судимостей не є достатніми мотивами для обґрунтування висновку про можливість застосування ст. 75 КК України.

На адресу апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 подала заперечення на апеляційну скаргу, у яких просить врахувати дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутність корисливого мотиву у його діях, конкретні обставини справи, зокрема те, що у нього не було наміру в тому, щоб зазначені вище особи в подальшому не повернулись в Україну.

Заслухавши доповідь головуючого, виступ прокурора ОСОБА_17 на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 не дотримано в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений та прокурор у судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що усі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Суд першої інстанції прийняв рішення про розгляд даного кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, покликаючись на те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про беззаперечне визнання своєї вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і ч. 2 ст. 332 КК України, за наведених обставин, не є, на переконання колегії суддів, однозначним і беззаперечним.

Відповідно до положень ч.1ст. 332 КК України кримінальна відповідальність настає за незаконне переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод ; за ч. 2 даної статті кримінальна відповідальність настає за ті самі дії, вчинені способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України, чи вчинені щодо кількох осіб, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням службового становища.

Із суб`єктивної сторони цей злочин вчинюється з прямим умислом. Мотиви та мета можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. Як правило, для даного злочину характерні корисливі мотиви і мета.

Однак, як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_7 своєї провини у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, не визнав у повному обсязі, покликаючись на відсутність у його діях умислу, спрямованого на те, щоб особи, які перетинали державний кордон в подальшому не повернулись в України.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийняв передчасне рішення про розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, не дослідивши та не проаналізувавши усіх конкретних обставин справи, які впливають на прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, визначають в подальшому межі апеляційного оскарження рішення суду, яке буде прийнято судом першої інстанції.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний розгляд у цьому випадку не може надати сторонам достатніх процесуальних можливостей для з`ясування обставин справи, важливих для прийняття правильного рішення у справі, і вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції, під час якого слід повторно належно дослідити усі наявні матеріали кримінального провадження, допитати обвинуваченого та свідків, а також вчинити інші процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути, для встановлення об`єктивної істини у справі, та при встановлені вини ОСОБА_7 обрати покарання справедливе, необхідне і достатнє для виправлення та перевиховання обвинуваченого, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру скоєного в умовах воєнного стану

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок або ухвалу суду першої інстанції і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 слід задоволити частково, вирок Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 і ч. 2 ст. 332 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді, слід врахувати викладене вище, дослідити фактичні обставини справи, а також перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та, з використанням наданих процесуальних можливостей, ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково. Вирок Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2025 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 і ч. 2 ст. 332 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4