Справа № 134/151/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.03.2024 року за № 0000536, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кукули Піщанського району Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді робітника підсобного інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України у військовому званні «солдат», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, перебуваючи у військовій частині НОМЕР_1 , що дислокувалась в АДРЕСА_2 , 05.01.2024 року самовільно залишив військову частину і до вищезазначеної військової частини не повернувся та ухилявся від проходження військової служби до 18.12.2024 року, поки не був затриманий в селищі Крижопіль Тульчинського району Вінницької області працівниками відділення поліції № 1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління національної поліції України у Вінницькій області, чим його злочинну діяльність проти встановленого порядку несення військової служби було припинено.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами вказаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про самовільне залишення військової частини не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

05 червня 2025 року між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на таких умовах: обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення; ОСОБА_4 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, співпрацював у викритті вчиненого ним кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що є обставинами, які пом`якшують покарання; інкримінованим злочином матеріальних збитків державі не спричинено; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років; ОСОБА_4 дає згоду на призначення узгодженого за цією угодою покарання.

Крім того, сторони визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами цієї угоди покарання, зазначивши, що при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України. У разі затвердження судом угоди просив запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою та зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання ОСОБА_4 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав його захисник ОСОБА_5 .

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов до висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено. Прокурором при вирішенні питання про укладення угоди враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, визначена згідно із законом, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, який раніше не судимий, визнав вину, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що укладену 05 червня 2025 року угоду про визнання винуватості слід затвердити та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу слід залишити попередній - тримання під вартою, адже він засуджується до позбавлення волі на тривалий строк, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилятись від суду та відбування покарання. Лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_4 у строк покарання слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2024 року (день його затримання) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 05.03.2024 року за № 0000536, укладену 05 червня 2025 року між прокурором Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів (до 04 серпня 2025 року включно).

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 18 грудня 2024 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Крижопільський районний суд Вінницької області:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди обвинуваченого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя