Справа № 487/6759/25
Провадження № 1-кс/487/4178/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2025 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 01214 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 01214 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт, із забороню відчуження, на транспортний засіб Ford Mondeo vin НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебуває на території Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області; ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які поміщені до сейф пакету PSP1101028, вилучені під час огляду місця події від 09.09.2025 за адресою: м. Миколаїв, вул. Андрія Покровського, у дворі буд. 3.

Клопотання прокурор обґрунтував тим, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється кримінальне провадження № 01214 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Вилучені предмети, на думку прокурора, мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, є предметом вчинення злочину, зберегли на собі сліди його вчинення, а тому, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав заяву, в якій просив клопотання розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється кримінальне провадження № 01214 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.09.2025 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від адвоката ОСОБА_4 , в якій він просив вжити заходів до невстановленої особи, яка у грудні 2021 року заволоділа транспортним засобом марки Ford Mondeo, сірого кольору, vin НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , та залишила його на СТО по вул. Озерній у місті Миколаєві наприкінці 2021 року.

09.09.2025 слідчим проведено огляд місця події за адресою: м. Миколаїв, вул. Андрія Покровського, у дворі буд. № 3, в ході якого виявлено та вилучено транспортний засіб Ford Mondeo vin НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК України).

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В якості підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, у клопотанні зазначено, що вищезазначене майно є речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, яке підтверджує певні факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження, у зв`язку із чим необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Постановою слідчого вищевказаний транспортний засіб, ключі від нього та свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу визнані речовим доказом.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні № 01214 від 09.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке здійснюється за фактом заволодіння транспортним засобом шляхом шахрайства, а тому транспортний засіб є предметом вчинення злочину.

Отже, прокурором доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, зокрема, арешт майна запобігає можливості відчуження транспортного засобу.

Слідчий суддя вважає, що накладення арешту є необхідним, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб Ford Mondeo, vin НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які вилучені в ході проведення огляду місця події 09.09.2025 за адресою: м. Миколаїв, вул. Андрія Покровського, у дворі буд. 3, із забороною користування та розпорядження цим майном.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1