Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду від 06 березня 2024 року, у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Мукачівського міськрайонного суду від 06 березня 2024 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено їй покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна, яке побуває у її власності, окрім житла.

Ухвалено відраховувати початок строку відбуття покарання з моменту затримання з 07 жовтня 2023 року

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набуття вироком законної сили, але не більше ніж на 60 (шістдесят) діб.

Вироком ухвалено речові докази: гаманець, мобільний телефон, золоті сережки повернути потерпілій ОСОБА_9 , якій вони передані на зберігання; змиви крові та жмут волосся, які передані на зберігання в кімнату речових доказів Мукачівського ГУНП в Закарпатській області - знищити; флеш-карту з відеозаписом слідчого експерименту - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

07 жовтня 2023 року о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння чужим майном здійснила напад на потерпілу ОСОБА_9 , поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої.

У результаті нападу, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 нанесла множинні удари по різним частинам тіла ОСОБА_9 , чим спричинила тілесні ушкодження у виді синців у правій орбітальній області, у лівій орбітальній області, в чоловій області зліва, у верхній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, в нижні частини правого стегна по зовнішній поверхні, множинних саден по всій площі обличчя, в завушній області справа, в області мочки лівого вуха, що відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, а також тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, що відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Під час нападу, ОСОБА_6 відкрито намагалася заволодіти належними потерпілій золотими сережками 585 проби, вартістю 4500 гривень, мобільним телефоном, бувшим у користуванні, марки NOMI IMEI НОМЕР_1 , вартістю 460 гривень, гаманцем коричневого кольору, вартістю 155 гривень та грошовими коштами на суму 400 гривень.

Своїми діями ОСОБА_6 намагалася заподіяти потерпілій матеріальну шкоду на загальну с уму 5515 гривень.

За таких обставин, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за частиною 4 статті 187 КК України.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою, прокурор Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України, вказує на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає його тяжкості та особі засудженої. З урахуванням вимог кримінального законодавства та практики Верховного Суду, винесене судом першої інстанції рішення є необґрунтованим з наступних підстав. Під час призначення покарання місцевий суд не взяв належним чином до уваги обставини, які характеризують особу обвинуваченої, а саме: суспільні риси обвинуваченої - її відношення до дотримання встановлених правил спілкування, негативна характеристика, небажання стати на шлях виправлення, відсутність залучення до суспільно корисної праці; продовження вчинення умисних злочинів після притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, не було враховано ставлення обвинуваченої до вчиненого: вона не визнала вини, не виявила щирого каяття та не усвідомила суспільну небезпеку своїх дій і їхніх наслідків. Також не надано належної уваги ступеню тяжкості вчиненого злочину, санкції статті кримінального закону, що передбачає більш суворе покарання, а також обставинам, що обтяжують покарання, зокрема: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння; спрямованість злочинних дій проти особи похилого віку; заподіяння моральної та матеріальної шкоди, яка не була відшкодована. Разом з цим зауважує, що потерпіла наполягала на призначенні обвинуваченій суворого покарання. Неповнота дослідження зазначених вище обставин судом першої інстанції полягає у тому, що суд у повній мірі до уваги такі не взяв, не вказавши у вироку суду з яких причин; поверховість, коли при наявності вказаних характеристик особи обвинуваченої визначено покарання менше максимальної санкції злочинів, у яких вона обвинувачується, на думку прокурора є необґрунтованим. Просить скасувати вирок та постановити новий, яким ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. У ході апеляційного розгляду дослідити документи, які характеризують особу обвинуваченої, які знаходяться у цьому провадженні.

Адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі вказує на незаконність вироку, оскільки такий винесено з порушенням норм процесуального права, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з неправильною оцінкою доказів. В обґрунтування доводів зазначає, що обвинувачена ОСОБА_6 стверджувала, що не вчиняла цього кримінального правопорушення. Апелянтом у ході судового розгляду в суді першої інстанції було подано клопотання про призначення та проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи обвинуваченої. На думку захисту, обвинувачена може мати психічний розлад, не здатна правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати щодо них достовірні показання, а також могла не усвідомлювати значення своїх дій та не керувати ними в період, коли їй інкримінуються протиправні дії. У зв`язку з цим виникла потреба у проведенні стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Разом з цим, під час допиту в суді першої інстанції судовий експерт пояснила, що за наявності у фахівців повнішої інформації щодо психічного стану обвинуваченої, зокрема шляхом її стаціонарного обстеження, висновки судово-психіатричної експертизи могли б бути іншими. Просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 просив змінити апеляційну скаргу та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Обвинувачена ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 позицію прокурора підтримали.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурора ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності потерпілої ОСОБА_9 , що з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої береться до уваги те, що остання належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про відкладення розгляду не подавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Статтею 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції дотримані не були.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що листом Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Чернівецькій, Іваано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях №3076-24 від 01 березня 2024 року підтверджується, що 16 жовтня 2023 року стосовно обвинуваченої здійснено виклик лікаря психіатра, але від проведення консультації та огляду обвинувачена відмовилася. Як наслідок, на стадії досудового розслідування, стосовно обвинуваченої, з урахуванням вимог частини 1 статті 509 КПК України, призначено судово-психіатричну експертизу.

Під час розгляду кримінального провадження по суті, сторона захисту заявила клопотання про проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи. Адвокат ОСОБА_7 вмотивував клопотання тим, що в ході судового розгляду та під час конфіденційного спілкування з підзахисною ОСОБА_6 у нього виникли сумніви щодо її стану здоров`я. Вказав, що ОСОБА_6 може бути психічний розлад, оскільки вона не може правильно сприймати обставини, які мають значення для справи та давати вірні покази, а також вона могла не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у період інкримінованих їй дій.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 06.03.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання. Підставою для відмови став висновок судово-психіатричної експертизи №341 від 16.12.2023 року, проведений на стадії досудового розслідування. Згідно висновку, в період часу якого відноситься інкриміноване ОСОБА_6 діяння, психічними захворюваннями не страждала і не страждає ним в теперішній час. Інкриміноване їй діяння, скоєно у стані, коли вона могла віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Також вказано, що ксперт ОСОБА_10 у судовому засіданні підтвердила висновки, викладені у зазначеній вище судово-психіатричній експертизі. Такий висновок прийнято за результатами дослідження наявних письмових доказів та безпосереднього огляду обвинуваченої, яка не проявляла ознак психічного розладу. Підстав для проведення більш детального огляду обвинуваченої для визначення її стану не було. Поведінка обвинуваченої на момент вчинення кримінального правопорушення викликана станом сильного алкогольного сп`яніння, у якому обвинувачена перебувала. На момент огляду обвинувачена перебувала у адекватному стані, так як і тепер, тому підстав для додаткового дослідження не було. Місцевий суд зауважив, що звертаючись до суду з клопотанням про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи стосовно обвинуваченої ОСОБА_6 , захисник не надав відомості щодо зміни стану здоров`я обвинуваченої, після проведеної стосовно неї судово-психіатричної експертизи в грудні 2023 року та не навів підстав для призначення стаціонарної експертизи.

Водночас, матеріалами провадження встановлено, що під час допиту експерт ОСОБА_10 на запитання захисника вказала, якщо якби вона мала більше вихідних даних, вона могла б надати іншу інформацію.

Вказане вище свідчить про неповноту судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими обставини чи дійсно обвинувачена перебуває у стані психічного розладу. З`ясування цієї обставини може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Суд першої інстанції, не зважаючи, що сторона захисту наполягала на проведенні судово-психіатричної експертизи, залишив це поза увагою і відмовив в клопотанні сторони захисту про призначення вказаної експертизи.

Відповідно до ст. 243 КПК України експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 332 КПК України, суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу.

Приписами ст. 509 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є: наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання; поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Допущена судом неповнота судового розгляду порушила гарантії за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що в даному випадку є підставою для скасування вироку суду.

При цьому, враховуючи, що сторони кримінального провадження не заявляли до суду апеляційної інстанції клопотання про проведення судово-психологічної експертизи, а просили призначити новий судовий розгляд для з`ясування вказаних обставин, тому апеляційний суд позбавлений можливості усунути неповноту судового розгляду під час апеляційного розгляду.

Крім того, в ході апеляційного розгляду не вдалося з`ясувати місце роботи ОСОБА_6 .. Обвинувачена стверджувала, що працювала контролером якості, однак при цьому не змогла чітко вказати конкретне підприємство, установу або юридичну особу, де саме вона здійснювала свою трудову діяльність.

Разом з цим, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції поведінка обвинуваченої ОСОБА_6 не давала достатніх підстав вважати, що вона достатньою мірою розуміє суть пред`явленого їй обвинувачення та її наслідків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника, - задоволенню. Відповідно, ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_6 суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального та кримінального процесуального законів, взяти до уваги наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження, дослідити приєднані до обвинувального акту докази, дати їм належну оцінку, і прийняти законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати їй запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів ло 24.08.2025 року включно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , задоволити.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду від 06 березня 2024 року, у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, скасувати. Справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Продовжити щодо ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів до 24 серпня 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: