ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/230/25 Справа № 206/2372/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000028, за апеляційними скаргами прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1, захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України до 6 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, та з позбавленням 11 рангу 6 категорії державного службовця.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України до 5 років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, та з позбавленням 13 рангу 7 категорії державного службовця.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 будучи призначеним 06.06.2002 року на підставі наказу № 24 від 05.06.2002 року на посаду начальника відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, мав 11 ранг 6 категорію, тобто являвся службовою особою місцевого самоврядування, у зв`язку з чим відповідно до покладених на нього посадових обов`язків від 19.08.2011, пунктів 2.1., 2.4., 2.5., 2.7., був повноважний керувати діяльністю відділу, забезпечувати виконання покладених на відділ завдань і здійснення ним своїх функцій, брати участь в складанні перспективних планів розвитку комунального господарства району, а також був відповідальним за використання коштів, які виділяються відділу на благоустрій та санітарну очистку району, за своєчасне складання звітів відділу.

ОСОБА_8 будучи призначеним 07.08.2013 року на підставі наказу № 38 від 07.08.2013 року на посаду заступника начальника відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, мав 13 ранг 7 категорію, тобто являвся службовою особою місцевого самоврядування, у зв`язку з чим відповідно до покладених на нього посадових обов`язків від 07.08.2013, пунктів 2.2., 2.3, був повноважний здійснювати контроль за якістю та своєчасним виконанням робіт по благоустрою, приймати участь у розробці та здійсненні заходів по покращенню екологічного становища у районі.

Таким чином, в силу займаних посад і покладених на них обов`язків, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарчі функції і будучи посадовими особами органу місцевого самоврядування, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоїли злочини з використанням свого службового становища за наступних обставин.

В листопаді 2014 року до заступника начальника відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_8 звернувся ОСОБА_10 уповноважена на підставі довіреності особа приватного підприємця ОСОБА_11 з приводу вирішення питання надання йому дозволу на виконання робіт по зпилу дерев на території Самарського району м. Дніпропетровська, надання схем розташування та переліку дерев, на платній основі, про що ОСОБА_8 повідомив свого безпосереднього керівника - ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 , будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, яка займає відповідальне становище, та усвідомлюючи , що повноважний в силу займаної посади та покладених на нього посадових обов`язків, вирішувати вказане питання, у період листопада 2014р. першої половини січня 2015р. надавав в усній формі, як безпосередньо, так і через свого заступника ОСОБА_8 , дозвіл ОСОБА_10 на виконання робіт по зпилу дерев за рядом адрес на території Самарського району м. Дніпропетровська, показуючи їх безпосередньо на місці та, оговоривши, що в якості розрахунку за понесені затрати ОСОБА_10 реалізує спиляну деревину, а виручені кошти оберне на свою та ОСОБА_11 користь.

У вказаний період часу ОСОБА_10 виконував відповідні роботи по зпилу дерев на території Самарського району м. Дніпропетровська, реалізуючи деревину та покриваючи, таким чином, частково свої витрати, а також передавав частину виручених грошових коштів в якості подяки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Бажаючи одержати прибуток та відшкодувати витрати за виконання робіт по благоустрою території Самарського району м. Дніпропетровська,

ОСОБА_10 , як уповноважена особа приватного підприємця ОСОБА_11 , наприкінці листопада 2014 року звернувся до начальника відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_7 та його заступника ОСОБА_8 з приводу укладення з приватним підприємцем ОСОБА_11 письмового договору про надання ним послуг по благоустрою території за рахунок коштів місцевого бюджету, які мають бути перераховані на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_11 після виконання відповідних робіт.

В цей же час, тобто наприкінці листопада 2014 року, у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе, поєднане з її вимаганням від ОСОБА_10 як уповноваженої особи приватного підприємця ОСОБА_11 , з використанням свого службового становища, за виконання в їх інтересах відповідної дії, а саме за підписання ОСОБА_7 договору від імені відділу комунального господарства з ПП ОСОБА_11 щодо надання останнім послуг по благоустрою території (догляд за озеленювальними та декоративними насадженнями Самарського району (спилювання дерев) за рахунок відшкодування понесених ПП ОСОБА_11 витрат з коштів місцевого бюджету, в групі осіб.

З метою реалізації злочинного умислу, діючи всупереч вимогам Закону України «Про місцеве самоврядування», Положення про відділ комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, будучи посадовими особами органів місцевого самоврядуван-ня, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період з 27.11.2014р. по 16.01.2015р. неодноразово в ході розмов з ОСОБА_10 повідомляли його про те, що для укладення вказаного вище договору необхідно надання останнім на їх користь грошових коштів у сумі 3-4 тис. грн., а в подальшому грошових коштів в сумі, яка буде дорівнювати половині одержаних ПП ОСОБА_11 з місцевого бюджету коштів за умови виконання робіт по благоустрою території та підписання актів виконаних робіт, тобто вимагали від ОСОБА_10 , як уповноваженої ПП ОСОБА_12 особи, неправомірну вигоду за вчинення в його та ОСОБА_11 інтересах відповідної дії. При цьому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомили ОСОБА_10 про те, що питання укладення з ПП ОСОБА_11 письмового договору про благоустрій території Самарського району м. Дніпро можливо вирішити не раніше початку нового бюджетного року, тобто в січні 2015 року.

Так, діючи за попередньою змовою в групі осіб, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе, поєднаний з її вимаганням, використовуючи своє службове становище, 14.01.2015р. під час зустрічі в робочому кабінеті, що знаходиться на третьому поверсі будівлі Самарської районної у м. Дніпропетровську ради у м. Дніпропетровську по вул. 20 - річчя Перемоги, 51, в ході розмови між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_10 , як уповноваженою особою ПП ОСОБА_11 , з другого, ОСОБА_7 та

ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, повідомили ОСОБА_10 про те, що договір про надання послуг щодо благоустрою території (догляд за озеленювальними та декоративними насадженнями Самарського району м. Дніпро (спилювання дерев), згідно якого ПП ОСОБА_11 отримає бюджетні кошти в сумі 40000 грн, буде укладено та підписано ОСОБА_7 від імені відділу комунального господарства за умови, що ОСОБА_10 надасть ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за виконання вказаної дії неправомірну вигоду в сумі 4000 гривень.

Окрім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи в групі осіб в рамках реалізації раніше обумовленної злочинної змови на одержання неправомірної вигоди, поєднане з її вимаганням, з корисли-вих спонукань, також повідомили ОСОБА_10 , що додатковою умовою підписання договору є також те, що після перерахування за виконану роботу коштів держказначейством на розрахунковий рахунок ПП ОСОБА_11 , ОСОБА_10 повинен обіцяти надати на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 грошові кошти в сумі, яка буде дорівнювати половині одержаних ПП ОСОБА_11 з місцевого бюджету коштів, в якості неправомірної вигоди. При цьому ОСОБА_8 , діючи в групі з ОСОБА_13 , маючи на меті спонукати ОСОБА_10 до надання для них неправомірної вигоди, в цей же час повідомив його про те, що у ОСОБА_7 є інші кандидати, які прагнуть укладення аналогічного договору, на що ОСОБА_10 був змушений відповісти згодою та пообіцяти, що виконає висунуті ними умови. Таким чином, ОСОБА_10 , як уповноважена особа ПП ОСОБА_11 , надав, а ОСОБА_7 , діючи в групі з ОСОБА_8 , прийняли обіцянку надання для них ОСОБА_10 неправомірної вигоди у майбутньому за підписання вищезазначеного договору про надання послуг по благоустрою території Самарського району.

В цей же час, тобто приблизно 14.01.2015р., в рамках реалізації раніше обумовленої злочинної змови, ОСОБА_8 , діючи в групі з ОСОБА_7 , виготовив на комп`ютері на своєму робочому місці в кабінеті № 365, розташованому на третьому поверсі Самарської районної у м. Дніпропетровську ради за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги, 51, текст договору №1/01 від 16 січня 2015р. між відділом комунального господарства Самарської районної у м. Дніпро-петровську ради («Замовник») в особі начальника відділу ОСОБА_7 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 («Підрядник»), згідно умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується надати послуги щодо благоустрою території (догляд за озеленювальними та декоративними насадженнями Самарського району м. Дніпро (спилю-вання дерев) в період січня-березня 2015 року, а відділ комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради зобов`язується провести розрахунок за виконані роботи на підставі підписаних актів виконаних робіт підрядника на загальну суму 40000грн. ( ціна договору).

16 січня 2015 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , прибув до кабінету № 363, розташованого в приміщенні Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, за адресою м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги, 51, де зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які, діючи в групі осіб, з корисливих мотивів, в рамках раніше обумовленої злочинної змови, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, поєднаного з її вимаганням, а також будучи зацікавленими обіцянкою надання їм в подальшому неправомірної вигоди, переконались в наявності у ОСОБА_10 обумовлених раніше грошових коштів у сумі 4000 грн. та за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 перемістились до кабінету № 365, куди невдовзі зайшов і ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_7 , діючи в групі з ОСОБА_8 , знаходячись в кабінеті № 365, розташованому в приміщенні Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, поєднаного з її вимаганням, а також будучи зацікав-леними обіцянкою надання їм в подальшому неправомірної вигоди, підписав від імені начальника відділу комунального господарства Самар-ської районної у м. Дніпропетровську ради договір №1/01 від 16.01.2015 року між відділом комунального господарства Самар-ської районної у м. Дніпропетровську ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 , поставивши свій підпис відповідно у розділі ХI «Місцезнаходження та банківські реквізити» у графі «Замовник», згідно умов якого ПП ОСОБА_11 зобов`язується надати відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради послуги щодо благоустрою території (догляд за озеленювальними та декоративними насадженнями Самарського району (спилювання дерев) в період січня-березня 2015рр., а відділ комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради зобов`язується провести розрахунок за виконані роботи на підставі підписаних актів виконаних робіт підрядника на загальну суму 40000грн. ( ціна договору).

Після виконання в інтересах ОСОБА_10 , як уповноваженої особи ПП ОСОБА_12 , вказаної дії, ОСОБА_7 залишив договір на робочому столі тут же, в кабінеті № 365, вказавши, що договір має завірити печаткою ОСОБА_8 , та вийшов з кабінету.

Хмара, в цей же день, тобто 16.01.2015р. близько 10-30год., продовжуючи реалізацію спільної злочинної змови, діючи в групі з ОСОБА_7 , з корисливих спонукань, використовуючи своє службове становище, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, поєднаного з її вимаганням, а також будучи зацікавленими обіцянкою надання їм в подальшому неправомірної вигоди, одержав в робочому кабінеті № 365, розташованому на третьому поверсі будівлі Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від ОСОБА_10 неправомірну вигоду, а саме грошові кошти в сумі 4000 грн. за виконану в інтересах ПП ОСОБА_11 та уповноваженої ним особи - ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 дію підписання договору № 1/01 від 16.01.2015р. та передав ОСОБА_10 названий договір.

Після отримання вказаних грошових коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були затримані співробітниками правоохоронних органів та в них були вилучені грошові кошти в сумі 4000 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та ухвалити відносно ОСОБА_7 виправдувальний вирок.

В обґрунтування заявлених вимог адвокат посилається на те, що під час судового розгляду ОСОБА_7 заявляв, що підписав договір №1/01 від 16.01.2015 між відділом комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та фізичною особою підприємцем ОСОБА_11 про послуги щодо благоустрою території з його уповноваженою особою ОСОБА_10 , виключно із службових інтересів. Вказує, що у зв`язку з великою кількістю заяв мешканців Самарського району про аварійні дерева, відділ комунального господарства вимушений був залучати на благодійній основі підприємців, які могли виконувати роботи по благоустрою району. Так, в листопаді 2014 року за ініціативою представника ПП ОСОБА_15 ОСОБА_10 , вони дали письмовий дозвіл на проведення благодійних робіт по благоустрою району на ім`я ОСОБА_15 , проте у вироку фігурує лише ПП ОСОБА_16 .

Вказує, що отримавши листа з дозволом на проведення благодійних робіт з благоустрою району, ОСОБА_10 відразу написав заяву про вимагання в нього неправомірної вигоди за укладення договору у розмірі 4000 гривень, хоча на той період часу, вони не мали можливості обіцяти укладення ніякого договору, у зв`язку з тим, що не було прийнято кошторису району.

Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що гроші отримував лише ОСОБА_8 та ОСОБА_7 їх не передавав.

Стверджує, що ОСОБА_10 , не будучи суб`єктом підприємницької діяльності, підштовхнув службових осіб районного відділу комунального господарства, пропонуючи їм одержання неправомірної вигоди під контролем правоохоронних органів, на укладання договору зі спилу дерев без мети його господарської реалізації, діяв протиправно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдати, у зв`язку з недоведеністю вчинення вказаного кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на те, що ОСОБА_10 звернувся із повідомленням про вчинення злочину 27.11.2014, що підтверджується витягом з ЄРДР від 28.11.2014. В матеріалах справи міститься постанова прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська про визначення підсудності від 28.02.2014, якою визначено, що досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000028 за ч. 3 ст. 368 КК України має здійснюватись слідчим відділом Самарського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, тобто фактично вказана постанова була винесена за 9 місяців до моменту внесення відомостей про злочин до ЄРДР, чим було порушено вимоги ст. 214 КПК України.

Відповідно до змісту заяви ОСОБА_10 , що була прийнята прокуратурою Самарського району м. Дніпропетровська 27.11.2014 року за № 74-733-14, останній повідомляв про вчинення начальником відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_7 та його заступником ОСОБА_8 злочину у вигляді вимагання хабара (неправомірної вигоди) у сумі 4000 грн. за можливість виконувати роботи по спилу дерев на території Самарського району, а також надання відділом комунального господарства схем розташування та переліку дерев, які підлягають спилу.

Зі змісту заяви ОСОБА_10 випливають наступні ключові обставини ніби-то вчиненого засудженими кримінального правопорушення, а саме: наявність ознак вимагання у діях начальника відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_7 та його заступника ОСОБА_8 ; сума вимагання становила 4000 грн.; грошові кошти вимагались за надання права ОСОБА_10 виконувати роботи по спилу дерев на території Самарського району, а також надання ОСОБА_10 відділом комунального господарства схем розташування та переліку дерев, які підлягають спилу.

Матеріали справи містять лист фізичної особи - підприємця ОСОБА_15 № 1 від 21.11.2014 року, адресований начальнику відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_7 , вказаний лист містив пропозицію ФОП ОСОБА_15 щодо надання Самарській районній у м. Дніпропетровську раді послуг з обрізки та зносу аварійних дерев з метою їх подальшої переробки. Вказаний лист свідчить про наявність у ФОП ОСОБА_15 : бажання встановити робочі відносини з Самарською районною у м. Дніпропетровську радою особисто, без посередників; наявність технічної можливості виконувати вказані роботи зі спилу та зрізу дерев; обізнаність ОСОБА_15 у наявності аварійних дерев на території Самарського районної у м. Дніпропетровську ради; відомостей щодо потреби Самарської районної у м. Дніпропетровську ради у виконанні робіт зі спилу аварійних дерев.

Вказані відомості неможливо дізнатись без попередньої підготовки та роботи з пошуку у вказаній сфері. Однак, зміст листа фізичної особи - підприємця ОСОБА_15 № 1 від 21.11.2014 року не узгоджується з його показаннями, що були надані ним 18.03.2020 року під час судового засідання.

Вказує, що відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_15 від 28.11.2014 року, останній повідомив, що дізнався від ОСОБА_10 про те, що начальник та його заступник відділу комунального господарства Самарської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимагають з нього хабара в розмірі 5000 грн. за можливість виконувати роботи по спилу дерев на території Самарського району м.Дніпропетровська. Після чого, ОСОБА_10 повідомив, що збирається написати заяву до правоохоронних органів про вимагання хабара у розмірі 4000 грн., що свідчить про невідповідність розміру неправомірної вигоди, яка вимагалась від ОСОБА_10 .

Зазначає, що наявні у матеріалах кримінального провадження протоколи допиту свідка ОСОБА_10 систематично складались з грубими порушеннями законодавства.

Стверджує, що в показаннях ОСОБА_10 наявні очевидні невідповідності та неузгодженість у повідомлених відомостях з приводу обставин знайомства з ОСОБА_8 , розміру неправомірної вигоди, наявності факту вимагання, пасивність дій самого ОСОБА_10 у зустрічах з обвинуваченими, оскільки вказані дані спростовуються шляхом зіставлення з іншими доказами у справі.

Вказує, що відповідно до протоколів про результати аудіо-, відеоконтролю особи №47/1181т від 05.12.2014 року, №47/1182т від 05.12.2014 року, №47/1196т від 17.12.2014 року, №47/39т від 15.01.2015 року, №47/38т від 15.01.2015 року, №47/40т від 16.01.2015 року, №47/41т від 16.01.2015 року, вказані негласні слідчі (розшукові) дії були проведені в дні їх складання, однак в текстах протоколів є посилання на дату 26.03.2013 року, відсутні відмітки про їх розсекречення, що ставить сумніви у автентичності документів. Крім того, матеріали провадження не містять доручень прокурора або слідчого, на підставі яких оперуповноваженим ОСОБА_17 було проведено негласні слідчі (розшукові) дії.

Звертає увагу, що згідно змісту показань свідка ОСОБА_10 , наданих ним у судовому засіданні 21.11.2017 року, до 16 січня 2015 року він самостійно, без ухвали слідчого судді, без контролю з боку правоохоронних органів, записував всі розмови між ним, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на власний записувальний пристрій виключно з власної ініціативи.

Вказує, що органом досудового розслідування не було належним чином оформлено протокол надання ОСОБА_10 мікрофона чи іншої техніки, внаслідок чого неможливо здійснити ідентифікацію технічного пристрою, що здійснював запис. Вказані записи в судових засіданнях прослухати належним чином не вдалось.

Зазначає, що 03.03.2015 року матеріали кримінального провадження були відкриті відповідно до вимог ст. 290 КПК України, а постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 14.01.2015 року було долучено до матеріалів лише 18.12.2018 року. Вважає, що орган досудового розслідування навмисно не повідомляв про наявність вказаних протоколів негласних слідчих (розшукових) дій у період з 2015 року до 2018 року, внаслідок чого були грубо порушено права і свободи ОСОБА_8 , оскільки через негласний характер таких дій до їх завершення особа не може жодним чином ініціювати їх оскарження.

Стверджує, що ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.01.2015 року, якою сторона обвинувачення обґрунтовувала правомірність здійснення таких негласних слідчих (розшукових) дій, як аудіо-, відеоконтроль особи за місцем роботи, не містить дозволу на здійснення аудіо-, відеоконтролю за ОСОБА_14 . Крім того, вказана ухвала була відкрита стороні захисту лише 17.01.2019 року.

Вказує, що в матеріалах справи міститься протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вже понесли покарання за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-5 КУпАП, тобто співробітники правоохоронного органу розуміючи наявність в діях обвинуваченого складу адміністративного правопорушення, свідомо ігноруючи його, вчиняли дії, направлені на провокацію вчинення кримінально караного діяння ОСОБА_8 .

Обвинувачений також вказує, що є інвалідом 3 групи, а квартира, що йому належить на праві власності і підлягає конфіскації, є єдиним житлом як для нього, так і для його родини.

Вважає, що призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 роки, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, не відповідає вимогам чинного законодавства в аспекті співрозмірності вчиненого діяння та призначеного покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та ухвалити , у зв`язку з невідповідністю призначеного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 новий вирок, яким визнати винними та призначити покарання:

- ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 368 КК України - у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням спеціального права на 3 роки; на підставі положень ст. 54 КК України позбавити спеціального рангу службова особа органу місцевого самоврядування;

- ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 368 КК України - у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням спеціального права на 3 роки; на підставі положень ст. 54 КК України позбавити спеціального рангу службова особа органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, наближене до мінімального за санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, не мотивувавши, чому саме такий строк покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинувачених.

Прокурор зазначає, що окрім віднесення вказаного кримінального правопорушення до категорії тяжких злочинів, суд мав врахувати в даному випадку обставини його вчинення, а саме те, що обвинувачені, реалізуючи свій злочинний умисел в період з листопада 2014 року до першої половини січня 2015 року, скоїли злочин, використовуючи своє службове становище в корисних цілях задля обернення грошових коштів на свою користь, використовуючи інших осіб, які на той час були залежними від них, а саме ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 на протязі всього судового розгляду намагався ввести суд в оману, запевняючи в непричетності до вчинення вказаного злочину, а саме, що йому нічого не відомо з приводу одержання грошових коштів ОСОБА_8 в якості хабара від ОСОБА_10 . Обвинувачений ОСОБА_8 також не визнавав вину та взагалі відмовився від дачі показань з приводу обвинувачення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять відмовити у її задоволенні.

Вказують, що посилання сторони обвинувачення на факт невизнання вини як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, як на підставу призначення більш суворого покарання не можна враховувати, оскільки це суперечить приписам чинного законодавства та грубим чином порушує таку засаду, як презумпція невинуватості.

Вважають, що призначення покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 6 років та 5 років відповідно з конфіскацією всього належного їм майна є таким, що не відповідає тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказують, що відсутні належні та допустимі докази наявності вини у вчиненні кримінального правопорушення, а тим більш наявності у їх діях корисливих мотивів, а тому призначення покарання у виді конфіскації всього належного їм майна є недопустимим та суперечить положенням кримінального процесуального закону.

Під час апеляційного розгляду від захисників обвинувачених надійшли клопотання про звільнення останніх від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисника, які клопотання підтримали, прокурора, який проти звільнення від кримінальної відповідальності обвинувачених не заперечував, перевіривши матеріали провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

За змістом зазначеної норми закону звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України , у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, суд має закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16 січня 2015 року вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, з огляду на положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного кримінального правопорушення складають десять років, тож минули 16 січня 2025 року.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 протягом десяти років з моменту вчинення кримінального правопорушення від слідства та суду не ухилялись та до кримінальної відповідальності протягом цього часу не притягались.

Судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду обвинуваченим роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності, зокрема те, що ці підстави є нерабілітуючими.

З огляду на відсутність даних про ухилення від слідства та суду, про притягнення до кримінальної відповідальності, а також й будь-яких заперечень обвинувачених проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Отже,за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року, звільнити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, закрити кримінальне провадженні внесене до ЄРДР за № 0000028, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також віднести процесуальні витрати у кримінальному провадженні на рахунок держави.

Керуючись ст. 404, 405, 284 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000028, за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв № 70/12-141 від 28.01.2015 у розмірі 1182,72 грн., судової технічної експертизи документів № 70/06-60 від 03.02.2015 у розмірі 1108,08 грн., судової комплексної (почеркознавчої та технічного дослідження документів) експертизи № 62/04/06/-37 від 05.02.2015 у розмірі 491,40 грн віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4