СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/394/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002579 від 07.07.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ Запорізської області, українця, гр. України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілий: ОСОБА_6 ,

представник потерпілого: ОСОБА_7 ,

захисник: ОСОБА_8 ,

обвинувачений: ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 06.07.2023 року, приблизно о 07 год. 40 хв., керуючи автомобілем «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Кільцева дорога, в районі будинку №70 B м. Києві, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_3 , 06.07.2023 року, приблизно о 07 год. 40 хв., керуючи на підставі посвідчення сії НОМЕР_5 виданого ДАІ ГУ-УМВС України м.Бердянськ від 18.04.2006 року, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , технічно-справним автомобілем «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по четвертій (крайній лiвiй) смузі по вул. Кільцева дорога в м. Києві, зі сторони вул. М. Трублаїні в напрямку вул. Зодчих.

В цей же час, у четвертій (крайній лівій) смузі для руху в попутньому напрямку, в районі будинку №70 зупинився автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .

Продовжуючи рух, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «KIA RIO», д.н.3. НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, не впевнився у безпеці руху, скоїв зіткнення з автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_9 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 року зі змінами:

п. 1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язанi знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її змiну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технiчним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;

п. 13.1, згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 , були заподіяні тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи № 042- 1206-2023 від 28.08.2023 року у вигляді: закрита черепно-мозкова травма забійна рана у ділянці вилиці зліва; уламковий перелом лобного відростку лівої виличної кістки (зі зміщенням уламків); струс головного мозку.

Вищезазначені тілесні ушкодження в сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_3 правил дорожнього руху та заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, що він 06.07.2023 року, приблизно о 07 год. 40 хв., керуючи автомобілем «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Кільцева дорога, в районі будинку №70 B м. Києві, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється. Заявлений потерпілим цивільний позов не визнав, вважаючи, що відшкодування шкоди повиння здійснити страхова компанія. Також зазначив, що він є інвалідом 3 групи і в даний час проходить переосвідування, оскільки в нього погіршився стан здоров"я.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість в судовому засіданні повністю доведена показами потерпілого, та дослідженими в судовому засіданні доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а у своєму взаємозв`язку є достатніми для того, щоб вважати обвинувачення доведеним поза розумним сумнівом.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що дана подія відбулась в липні 2023 року. Керуючи автомобілем марки «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 він рухався до роботи по Окружній дорозі в сторону Академмістечка. Під час цього руху через дорогу перебігала людина і щоб не збити цю людину та уникнути ДТП, він був змушений зменшити швидкість та зупинити транспортний засіб. Момент зіткнення він не пам`ятає, так як був удар в задню частину автомобіля і у нього стався забій головного мозку. Він в той момент частково втратив свідомість і в стані стресу від`їхав від місця ДТП на 500-600 метрів в сторону Академмістечка, зупинившись біля заправки, і там втратив свідомість повністю. Коли прийшов до свідомості то викликав поліцію та швидку допомогу. Зазначив, що в той день погода була сонячна, на дорозі було чотири смуги руху, людина перебігала з крайньої правої на ліву сторону в бік Софіївської Борщагівки десь за 15-20 метрів перед собою. Заявлений цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні також доводиться доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.07.2023 з схемою та фототаблицями до нього, згідно якого були оглянуті місце ДТП та транспортні засоби (том 1, а.пр.146-155);

- відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження підсистеми КМДА "безпечне місто" від 06.07.2023, згідно якого було оглянуті на встановлені обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 (том 1, а.пр.156);

- протоколом огляду диска від 21.07.2023, згідно якого було оглянуто компакт-диск із записом із камер спостереження підсистеми КМДА "безпечне місто" від 06.07.2023 (том 1, а.пр.157-162);

- висновком експерта №СЕ-19/111-23/35649-ІТ від 21.07.2023 з фототаблицями до нього, згідно якого на момент огляду автомобіля «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , несправностей технічного стану його рульового керування не виявлено, тобто воно знаходилось у працездатному стані, а виявлено несправність робочої гальмівної системи, а саме відокремлення бачка від головного гальмівного цилідру, яке сталося в процесі ДТП. На момент огляду робоча гальмівна система знаходилась в технічно несправному, але працездатному стані (том 1, а.пр.163-166);

- висновком експерта №СЕ-19/111-23/35640-ІТ від 20.07.2023, з фототаблицями до нього, згідно якого на момент огляду автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , його робоча гальмівна система та система рульового керування знаходяться в працездатному стані (том 1, а.пр.167-170);

- висновком експерта №СЕ-19/111-23/35657-ІТ від 24.07.2023, з фототаблицями до нього, згідно якого в момент первинного контакту автомобіля «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 своєю передньою частиною контактував із задньою частиною автомобіля «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому в момент їх первинного контакту повздовжні вісі транспортних засобів розташовувались під кутом близько 0 градусів по відношенню один до одного. Місце зіткнення зазначених автомобілів відбулося перед кінцевим положенням автомобіля «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , зафіксованого у схемі ДТП як "2", в районі початку подряпини асфальтобетонного покриття зафіксованого в схемі місця ДТП як "1". В момент первинного контакту автомобіль «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 стояв, або рухався із незначною швидкістю по відношенню до швидкості руху автомобіля «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався з більшою швидкістю (том 1, а.пр.171-176);

- висновком експерта №СЕ-19/111-23/38043-ІТ від 26.07.2023, згідно якого в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був керуватися вимогами п.13.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, шляхом виконання вимог п.13.1 ПДР України (том 1, а.пр.177-179);

- висновком експерта №042-1206-2003 від 28.08.2023, згідно якого ОСОБА_9 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма забійна рана у ділянці вилиці зліва; уламковий перелом лобного відростку лівої виличної кістки (зі зміщенням уламків); струс головного мозку (том 1, а.пр.189-196).

Отже суд, забезпечивши принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч.2 ст.22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України, проаналізувавши представлені сторонами докази, приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_3 обвинувачення є доведеним сукупністю зібраних у справі письмових доказів, в тому числі і висновками експертиз, показаннями потерпілого, обвинуваченого, відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку і, виходячи із виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_3 причетним до вчинення вказаного кримінального правопорушення відносно потерпілого.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України вірна, оскільки він будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого спричинив ОСОБА_9 , середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії нетяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який тривалий час хворіє, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є його щире каяття у вчиненому, обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 - відсутні.

На підставі наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі.

Враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 те, що він правдиво розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, критично відноситься до своїх дій, особу обвинуваченого, тому суд вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ст.75 КК України, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд також покладає на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

Щодо позову, пред`явленого потерпілими ОСОБА_9 до обвинуваченого, то суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільним небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченої або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченої або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.23 ЦК України моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

На підставі ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Однак таке відшкодування слід визначити з урахуванням матеріального становища обвинуваченого, можливості ним реально здійснити таке відшкодування.

Заявлена потерпілим моральна шкода розміром 150 000 гривень, не відповідає принципам розумності та справедливості, а тому підлягає зменшенню.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого, керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 30 000 гривень та на переконання суду зазначений розмір задоволених позовних вимог, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, з урахуванням його матеріального стану та даних щодо його особи, та інтересами потерпілого, з іншого.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст.30 Закону України«Про адвокатурута адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи, що стороною захисту не спростовані доводи про не співмірність судових витрат, то на переконання суду витрати на правничу допомогу, які понесені потерпілим, є співмірними і підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, ч.15 ст.615 КПК України, ст.12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді обмеження волі на строк на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки

Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі - транспортні засоби марки «KIA RIO», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_2 , залишені на зберігання власникам - ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , - залишити у власників.

Речовий доказ по справі - компакт-диск формату DVD-R, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по справі - вартість проведених судових експертиз № СЕ-19/111-23/35649-ІТ від 21.07.2023 у сумі 1 434 грн., №СЕ-19/111-23/35640-ІТ від 20.07.2023 у сумі 1 434 грн., №СЕ-19/111-23/35657-ІТ від 24.07.2023 у сумі 2 868 грн. та №СЕ-19/111-23/38043 від 26.07.2023 у сумі 1 434 грн.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 133 206 (сто тридцять три тисячі двісті шість) грн. 16 коп. матеріальної шкоди, 30 000 (тридцять) тисяч моральної шкоди та 56 000 (п"ятдесят шість) тисяч витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1