справа № 952/211/25
провадження № 1-кп/952/49/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 Зачепилівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000270 від 12.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Олександрівка Зачепилівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Постановою Зачепилівського районного суду Харківської області від 06.02.2024 у справі № 952/85/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800,00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду від 06.02.2024, яка набрала законної сили 16.02.2024, та будучи ознайомленим з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України в частині обов`язковості судових рішень, ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин.

Так, 28.02.2024 о 16:30 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_2 , рухався по вул. Центральній в с. Леб`яже Берестинського (Красноградського) району Харківської області, де був зупинений працівниками РПП СПД № Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, які склали відносно останнього протокол серії ААД № 013510 від 28.02.2024 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення.

Постановою Зачепилівського районного суду Харківської області від 01.03.2024 у справі № 952/155/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом та протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800,00 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду від 01.03.2024, яка набрала законної сили 11.03.2024, та будучи ознайомленим з нею належним чином, ігноруючи виконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортними засобами та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 129-1 Конституції України в частині обов`язковості судових рішень, ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаного судового рішення, яким його позбавлено права керувати транспортними засобами, вчинив дії щодо умисного невиконання вказаної постанови суду за наступних обставин.

Так, 05.02.2025 о 18:22 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д.н. НОМЕР_3 , рухався по вул. Центральній в с. Леб`яже Берестинського району Харківської області, де був зупинений працівниками РПП СПД № Берестинського РВП ГУНП в Харківській області, які склали відносно останнього протокол серії ЕНА № 4012992 від 05.02.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в скоєнні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та підтвердив, що кримінальне правопорушення було скоєно ним при обставинах, про які він дав добровільно та правдиво свідчення під час досудового розслідування у кримінальному провадженні і які правильно вказані в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_4 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці показання достовірними та такими, що знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 349 КПК України та приймаючи до уваги повне визнання ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумніву в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, його вина є доведеною, суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає, що у подальшому дослідженні доказів по справі, отриманих під час досудового слідства, не має потреби, обмежившись дослідженням матеріалів справи, якими характеризується ОСОБА_4 . Судом роз`яснено учасникам процесу, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення доказана повністю і його дії кваліфікує за ч.1 ст. 382 КК України умисне невиконання постанов суду, що набрали законної сили.

При призначенні міри покарання суд враховує характер та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його тяжкість, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , раніше не судимого, який за місцем проживання характеризується добре, військовозобов`язаного, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є його щире каяття у вчиненому.

В силу ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.382 КК України, а саме: у виді позбавлення волі з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, вважаючи можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, доцільності у його застосуванні суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 50, 66, 67, 395 КК України, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, із покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно засудженого не обирати.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з моменту його проголошення до Харківського апеляційного суду, засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1