Провадження №1-в/205/88/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, -

В С Т А Н О В И В:

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла заява засудженого засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Дослідивши заяву та матеріали особової справи, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Згідно вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

При цьому, суд враховуючи правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суд, який мітиться у Постанові від 07.10.2024 року у справ № 278/1566/21, виходить з того, що Закон № 3886-ІХ є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння для діянь, предметом посягання яких було майно на суму, що не перевищує двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу ІV цього кодексу для відповідного року.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

З викладеного вбачається, що два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб щорічно встановлювались:

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб - 2684 гривні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2022 № 3460-IX установлено з 1 січня року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для: працездатних осіб - 3028 гривні.

В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки з покладанням обов`язків передбачених ст.. 76 КК України.

Згідно Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, у 2023 році.

Так, за вказаним вироком ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 06.11.2023 року, викрав майно належне потерпілому ОСОБА_5 на суму 3040 гривень.

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Згідно ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 02.02.2024 року, викрав майно належне потерпілому на суму 578,32 грн.;

- 02.02.2024, викрав майно належне потерпілому на суму 463,32 грн.

Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року ОСОБА_4 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 місяці.

Так, за вказаним вироком, ОСОБА_4 , визнано винуватим в тому, що він:

- 25 листопада 2023 року, викрав майно належне потерпілому на суму 349 грн.

Згідно з вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року за епізодами: - 02.02.2024 року, викрав майно на суму 578,32 грн.; - 02.02.2024, викрав майно на суму 463,32 грн.; яке було предметом кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України, згідно вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року, за епізодом: - 25 листопада 2023 року, викрав майно на суму 349 грн; яке було предметом кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України, становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, отже вказані діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час.

Разом з цим, вартість майна, у викрадені якого визнано винуватим ОСОБА_4 , згідно з вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року за епізодами: 06.11.2023 року, викрав майно на суму 3040 гривень, а від так, перевищує суму два неоподаткованих мінімумів доходів громадян, встановлених на день вчинення засудженим інкримінованого йому діяння, а тому Закон України №3886-ІХ не має зворотну дію у часі щодо засудженого та не підлягає застосуванню.

Отже, має місце часткова декриміналізація діянь, які полягають у крадіжці майна та заволодінні майном шляхом обману або зловживанні довірою (шахрайство), вартість яких на момент вчинення не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак суд дійшов висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

На підставі викладеного, керуючись Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, ст.4, 5, ч.2 ст.74 КК України, ст.ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від призначеного судом покарання у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Згідно ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк - 5 (п`ять) років 1 (один) місяць., призначеного йому вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

Виключити з вироку Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року посилання на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2024 року за ч.1 ст.317, ч.4 ст.185 КК України:

по ч.1 ст.317 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

по ч.4 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 місяці, призначеного йому вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року, у зв`язку з усуненням законом караності діяння.

В іншій частині заяви відмовити.

Копію ухвали невідкладно направити адміністрації Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89) для ознайомлення засудженого та негайного виконання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1