Єдиний унікальний номер справи 183/4336/25
Провадження № 1-кс/183/808/25

У Х В А Л А

08 травня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2025 року слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням, у якому посилається на те, що слідчим Другого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000295 від 24.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , указом Президента України від 02.08.2006 №663/2006 призначений суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області строком на п`ять років, в подальшому постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 22.09.2011 №3783/VI обраний на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області безстроково, потім постановою Верховної Ради України від 18.04.2013 №206-VІІ обраний на посаду судді Апеляційного суду Луганської області безстроково.

Будучи обраним на посаду суді Сєвєродонецького міського суду Луганської області, а в подальшому на посаді судді Апеляційного суду Луганської області ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон) склав присягу судді, згідно з якою урочисто присягнув Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя. Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, які здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно зі ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. У статті 1 Закону встановлено, що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Статтею 2 Закону передбачено, що суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Відповідно до ст.ст. 48, 56 Закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання, повинен додержуватися присяги, зобов`язаний дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів, виконувати вимоги та дотримуватися обмежень, установлених законодавством у сфері запобігання корупції.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи суддею Апеляційного суду Луганської області, на момент вчинення кримінального правопорушення постійно виконував функції представника влади.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 23.03.2017 № 596/0/15-17 ОСОБА_5 звільнений з посади судді Апеляційного суду Луганської області на підставі пункту 3 частини 6 ст. 126 Конституції України.

Так, в квітні 2014 року за підтримки керівництва Російської Федерації групою проросійськи налаштованих мешканців Луганської області, так званих представників територіальних громад Луганської області, ініційовано проведення так званого референдуму з питанням: «Чи підтримуєте Ви Акт про державну самостійність лнр?», яким публічно закликано місцеве населення Луганської області до проведення 11.05.2014, на порушення порядку встановленого Конституцією України та Законом України «Про всеукраїнський референдум», так званого «загального обласного референдуму» на території Луганської області, з питання визнання державної самостійності «луганської народної республіки», та вчинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

11 травня 2014 року в окремих містах та районах Луганської області, всупереч законодавству України, за ініціативи проросійськи налаштованих мешканців Луганської області (стосовно яких розслідуються окремі кримінальні провадження та стосовно яких судами винесено обвинувальні вироки) організовано та проведено вказаний так званий «референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдо державного утворення «лнр».

18 травня 2014 року, на підтримку результатів проведеного так званого референдуму представниками самопроголошеної «лнр», проголошений юридично нікчемний нормативно-правовий акт так званий «тимчасовий основний закон (Конституція) луганської народної республіки», яким передбачено, що так звана «луганська народна республіка» є демократичною, правовою та соціальною державою, її територія визначається кордонами, які існували на день її утворення (тобто територія Луганської області України), а влада здійснюється шляхом поділення на законодавчу, виконавчу та судову. На підставі зазначеного юридично нікчемного нормативно-правового акта представниками самопроголошеної «лнр», представниками російської федерації з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані політично-управлінські (т.зв. «органи державної влади лнр») та силові органи, які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні зв`язки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників зазначених органів лідерам окупаційної адміністрації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення. При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «лнр» (у тому числі які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлювали, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії російської федерації та зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом незаконного створення на території Луганської області нового псевдодержавного утворення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань російської федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційної адміністрації російської федерації на частині території Луганської області так званої «лнр», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Таким чином, впродовж березня-травня 2014 року на території Луганської області створено незаконну окупаційну адміністрацію російської федерації з ознаками державного утворення так звану «луганську народну республіку», яка допомагає російській федерації чинити злочин агресії проти України та допомагає здійснювати тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Основною метою діяльності вказаної окупаційної адміністрації російської федерації з ознаками державного утворення так званої «лнр» є дії направлені на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Приведені факти свідчать про активну підривну діяльність російської федерації, її федеральних органів та самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України, яка виражається в окупації території України, що триває до теперішнього часу.

Продовжуючи підривну діяльність проти України, військовослужбовці, співробітники спецслужб, правоохоронних органів та інших органів державної влади російської федерації утворили на тимчасово окупованій території України фіктивні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення відновлення контролю української влади на тимчасово окупованій території Луганської області.

У лютому-квітні 2014 року (більш точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилося за можливе) у громадянина України ОСОБА_5 , якому було достовірно відомо з розповсюджених у засобах масової інформації та мережі Інтернет повідомлень про проведення на території Луганської області Антитерористичної операції (далі - АТО), а в подальшому операції Об`єднаних сил (далі ООС), який, будучи суддею Апеляційного суду Луганської області та маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів активної підривної діяльності РФ проти України шляхом вчинення злочину збройної агресії та тимчасової окупації території України в Луганській області, виник умисел на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 28 серпня 2018 року ОСОБА_5 , більш точного часу не встановлено діючи за попередньою змовою з іншими учасниками окупаційної адміністрації РФ (стосовно яких є окремі кримінальні провадження та справи), з метою насильницького повалення конституційного ладу на території м. Луганська з власної згоди згідно з постановою т.зв. «народного совета лнр» за поданням виконуючого обов`язки Голови т.зв. лнр ОСОБА_6 від 27 серпня 2018 року №1/17-3003 1/17-3016 обійняв посаду «судді Верховного суду ЛНР», який знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Коцюбинського, буд. 4, тим самим приступив до виконання злочинного плану, спрямованого на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на захоплення державної влади в Україні, на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України, у невстановлений досудовим слідством час але не пізніше 27.09.2023 ОСОБА_5 , з метою продовження надання допомоги іноземній державі, а саме російській федерації, у проведенні підривної діяльності проти України та забезпеченні подальшої окупації території Луганської області, підготував та подав документи для зайняття посади «заступника голови верховного суду лнр» та в подальшому наказом президента РФ від 27 вересня 2023 року №723 ОСОБА_5 призначений строком на 6 років на вищезазначену посаду, чим підтвердив особисту згоду сприяти виконанню функцій представника «судової влади» - тобто приймати особисту участь у діяльності органу окупаційної адміністрації РФ.

Таким чином перебуваючи фактично у складі окупаційної адміністрації РФ, поряд із здійсненням повноважень заступника голови верховного суду лнр та інших процесуальних повноважень, починаючи з 2023 року по теперішній час ОСОБА_5 здійснює функції визначені т.зв законом «Про верховний суд луганської народної республіки», зокрема, здійснює безпосередній розгляд справ підсудних т.зв. «верховному суду луганської народної республіки», забезпечуючи становлення, функціонування судової гілки влади окупаційної адміністрації рф на тимчасово окупованій території Луганської області у проведенні підривної діяльності проти України. Поруч з цим дії ОСОБА_5 із становлення, функціонування судової гілки влади окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області спрямовані на передачу частини території України шляхом уявного утворення на її території іншої «суверенної держави» та захоплення судової гілки державної влади України.

Зазначеними діями ОСОБА_5 сприяє представникам Російської Федерації у проведенні підривної діяльності на території України, що полягає у створенні умов для функціонування на території України судового органу окупаційної адміністрації РФ, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущенню контролю української влади на території частини Луганської області, завдяки чому окупація триває.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в діях, які вчинені з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади, вчинених особою, яка є представником влади, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на захоплення державної влади в Україні, перебуваючи у складі окупаційної адміністрації РФ, поряд із здійсненням повноважень заступника голови т.зв. верховного суду лнр та інших процесуальних повноважень, починаючи з 2023 року по теперішній час здійснює функції визначені т.зв законом «Про верховний суд луганської народної республіки» зокрема здійснює безпосередній розгляд справ підсудних т.зв. «верховному суду луганської народної республіки», забезпечуючи становлення, функціонування судової гілки влади окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області у проведенні підривної діяльності проти України.

Поруч з цим дії ОСОБА_5 із становлення, функціонування судової гілки влади окупаційної адміністрації рф на тимчасово окупованій території Луганської області та її публічні виступи на медійних платформах т.зв «луганської народної республіки» спрямовані на передачу частини території України шляхом уявного утворення на її території іншої «суверенної держави» та захоплення судової гілки державної влади України.

Зазначені дії ОСОБА_5 спрямовані на передачу частини території України під юрисдикцію окупаційної адміністрації російської федерації шляхом сприяння утворенню та наданню ознак державного утворення так званій «луганській народній республіці» шляхом створення у мешканців Луганської області уяви про законність та правомірність дій окупаційних військ РФ, щодо змін державних кордонів України, а саме окупації території України, зокрема Луганської області.

Зазначеними діями ОСОБА_5 , будучи представником влади, сприяв представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України, що полягало у створенні умов для функціонування на території України судового органу окупаційної адміністрації РФ, що в свою чергу призводить до зміцнення окупаційної влади та недопущенню контролю української влади на території частини Луганської області, завдяки чому окупація триває.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в умисних діях, вчинених представником влади, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Також ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на захоплення державної влади в Україні, перебуваючи у складі окупаційної адміністрації рф поряд із здійсненням повноважень судді лнр та інших процесуальних повноважень, починаючи з 2023 року перебуває на посаді заступника голови «Верховного суда ЛНР» та функції визначені т.зв законом «Про верховний суд луганської народної республіки», зокрема, здійснює безпосередній розгляд справ підсудних т.зв. «верховному суду луганської народної республіки», забезпечуючи становлення, функціонування судової гілки влади окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області у проведенні підривної діяльності проти України. Поруч з цим дії ОСОБА_5 з становлення, функціонування судової гілки влади окупаційної адміністрації рф на тимчасово окупованій території Луганської області спрямовані на передачу частини території України шляхом уявного утворення на її території іншої «суверенної держави» та захоплення судової гілки державної влади України.

Крім того, ОСОБА_5 , як суддя Верховного суду луганської народної республіки з 2018 року та як заступник голови Верховного суду луганської народної республіки з 2023 року по теперішній час, діючи відповідно до прийнятого керівництвом окупаційної адміністрації «лнр» нікчемного юридичного акта т.зв. «Закон луганской народной республики от 29 мая 2015г. №35-II «О верховном суде луганской народной республике», незаконно приймає процесуальні рішення у формі ухвал та постанов, здійснює судовий нагляд за діяльністю судів, створених на підставі нікчемного законодавства згідно т.зв. Закону лнр «О судебной системе», розглядає цивільні справи, справи по вирішенню економічних спорів, кримінальні, адміністративні справи, що підсудні судам, в якості наглядової судової інстанції, а також в рамках своєї компетенції в якості апеляційної та касаційної інстанції.

Виконуючи вказані функції, ОСОБА_5 , в період з 2018 року по теперішній час грубо ігноруючи вимоги ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, зрадив присязі судді Українському народові, забезпечив встановлення і зміцнення окупаційної влади рф шляхом безпосередньої участі у створенні незаконних судових органів та законодавчих актів «лнр», що є частиною окупаційної адміністрації РФ, на тимчасово окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення верховенства влади України на території Луганської області, надавши тим самим допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці: надання іноземній державі, та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Прокурор, посилаючись на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами та останній належним чином повідомлений про пред`явлену підозру, ураховуючи покарання, яке може загрожувати підозрюваному у випадку засудження за пред`явленою підозрою позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, просить накласти арешт із забороною відчуження на майно, яке належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, а саме на:

- квартиру, загальною площею 29,4 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21568371; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , від 10.10.2017, Управління житлово-комунального господарства міськради, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

В обґрунтування необхідності накладення арешту вказує, що з аналізу матеріалів кримінального провадження існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно ОСОБА_5 , на яке слід накласти арешт, підлягає конфіскації, як виду покарання за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України та відповідно до положень ст. 170 КПК України майно ОСОБА_5 необхідно арештувати з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання. Необхідність накладення арешту на майно підозрюваного обґрунтовується тим, що останній, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до його відчуження підозрюваним на користь третіх осіб, що унеможливить застосування до останнього конфіскації майна у межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України.

У судове засідання прокурор не з`явився, про день, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Власник майна - підозрюваний, у судове засідання не викликалися в силу положення ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки прокурором у клопотанні доведено, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Захисник у судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, докази, подані в його обґрунтування, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, у кримінальному провадженні № 0000295 від 24.04.2025 здійснюється досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України.

З протоколів допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , протоколів оглядів публікацій на сторінках Інтернет, інших документів, здобутих у ході досудового розслідування кримінального провадження, у їх сукупності, убачається наявність підстав для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України.

16 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України, яку направлено в порядку ч. 8 ст. 135 КПК України шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Оскільки на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо неї такого обмежувального заходу, як арешт майна.

З наданих прокурором доказів на підтвердження права власності, а саме: інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 423998061 від 24 квітня 2025 року, убачається, що підозрюваному ОСОБА_5 на праві власності належить:

- квартира, загальною площею 29,4 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21568371; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , від 10.10.2017, Управління житлово-комунального господарства міськради, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_5 передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наданими в обґрунтування клопотання доказами прокурором доведено, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, оскільки підозрюваний, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту; накладенням арешту на майно може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий за погодженням з прокурором звертається із клопотанням з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання; арешт накладається на майно підозрюваного за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; майно не відноситься до переліку майна, щодо якого існують заборони накладення арешту; існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту майна призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також, накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні, з огляду на викладене вище, є розумним та співрозмірним заходом обмеження права власності та буде відповідати завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора і наслідки арешту майна для підозрюваного у виді заборони відчуження майна не перешкоджає вжиттю такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, з огляду на те, що в своєму клопотанні слідчий за погодженням з прокурором не просить накласти арешт у вигляді заборони, обмеження користуватися майном, не обґрунтовує необхідність вжиття більш обтяжливих способів арешту майна, слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна в силу ч. 4 ст. 173 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, ОСОБА_3 , подане за погодженням з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000295 від 24 квітня 2025 року задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- квартиру, загальною площею 29,4 кв.м, житловою площею 15,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21568371; адреса нерухомого майна: АДРЕСА_2 ; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності НОМЕР_1 , від 10.10.2017, Управління житлово-комунального господарства міськради, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Виконання ухвали покласти на прокурора Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

Контроль за дотриманням прав власника арештованого майна, до скасування арешту, покласти на прокурорів, що здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000295 від 24 квітня 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє до закінчення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1