Справа № 638/9540/25
Провадження № 1-в/638/596/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника колонії ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , відповідно до статтей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), частини другої статті 74 Кримінального кодексу України (далі - КК України), стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло зазначене клопотання стосовно ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ), засудженого 25.04.2024 Ленінським районним судом м. Полтави за частиною другою статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі, у якому начальник Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» просить звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, та призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2023 року за епізодом, який мав місце 03 серпня 2021 року близько об 15 годині 15 хвилин; звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2023 року за епізодом, який мав місце 26.04.2023; звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння; виключити з вироку від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави посилання на приписи частини четвертої статті 70 КК України; виключити з вироку від 24 жовтня 2023 року Октябрського районного суду міста Полтави посилання на приписи частини четвертої статті 70 КК України; керуючись пунктом 14 частини першої статті 537 КПК України вирішити інше питання про застосування покарання за наявності кількох вироків: вироку від 25 квітня 2024 року Ленінського районного суду міста Полтави та вироку від 25 серпня 2023 року Приморського районного суду міста Одеси.

Представник колонії зазначив, що підтримує клопотання в частині перших п`яти абзаців його прохальної частини.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання, в редакції оголошеній представником колонії у судовому засіданні, не заперечував.

Засуджений клопотання підтримав.

Суд, заслухавши Учасників, розглянувши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_4 , встановив, що в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» відбуває міру покарання засуджений ОСОБА_4 , засуджений 25 квітня 2024 року Ленінським районним судом міста Полтави за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі частини четвертої статті 70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 24 жовтня 2023 року, остаточно призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати із 25 квітня 2024 року. Зараховано в строк відбутого покарання ту частину покарання, що відбута ОСОБА_4 за вироком Октябрського районного суду міста Полтави від 24 жовтня 2023 року, тобто за період з 03.08.2021 року по 26.08.2021 року та з 26.04.2023 року по 25.04.2024 року. Початок строку: 25 квітня 2024 року. Кінець строку: 02 жовтня 2028 року.

Засуджений ОСОБА_4 має попередні судимості, покарання за якими невідбуте та приєднане до знову призначеного на підставі частини четвертої статті 70 КК України. Зокрема:

1)25.08.2023 Приморським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення, а саме з 03.08.2021 по 26.08.2021 та з 26.04.2023 по день набрання цього вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

2)11.10.2023 року Київським районним судом міста Полтави за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислюється з 26.04.2023. В строк відбування покарання ОСОБА_4 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 03.08.2021 по 26.08.2021 з розрахунку один день попереднього ув?язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

3)24.10.2023 року Октябрським районним судом міста Полтави за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення, а саме з 03.08.2021 по 26.08.2021 та з 26.04.2023 по день набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі. До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 25 серпня 2023 року Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 вчинив: таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене 4.2 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 03 серпня 2021 року близько об 15 годині 15 хвилин на суму 280 гривень 84 копійок; таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, а саме 1 епізод: 26.04.2023 на суму 1 700 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, а саме 2 епізоди: 12 травня 2020 року на суму 760, 70 грн; 13 травня 2020 року на суму 1 278 грн.

Відповідно до пунктів 13, 14 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 13-4, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності, правоохоронних органів» особа піддається адміністративному стягненню за дрібне викрадення чужого майна, шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковуваний мінімум доходів громадян у частині злочинів або кваліфікації правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 розділу IV Податкового кодексу України, у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на: 01.01.2020 становить 2 102 грн; 01.01.2021 становить 2 270 грн; 10.01.2023 становить 2 684 грн.

Отже, дії ОСОБА_4 за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2023 року; за вироком Київського районного суду міста Полтави від 11 жовтня 2023 року слід кваліфікувати за статтею 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як дрібне викрадення чужого майна.

Згідно із висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 (провадження № 51-2555кмо24) вказала, що Закон №3886-IX є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні статті 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом№3886-IX, мають зворотну дію в часі. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом №3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, суд, на підставі частини другої статті 74 КК України, вважає за необхідне клопотання задовільнити в обсязі, який підтримав представник Державної установи та застосувати зворотну дію у часі Закону № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2023 року за епізодом, який мав місце 26.04.2023; від призначеного покарання за вироком від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння; виключити з вироку від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави посилання на приписи частини четвертої статті 70 КК України та виключити з вироку від 24 жовтня 2023 року Октябрського районного суду міста Полтави посилання на приписи частини четвертої статті 70 КК України.

Керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, статтею 74 КК України, статтями 372, 376, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання задовільнити.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого частиною другою статті 185 КК України, та призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2023 року за епізодом, який мав місце 03 серпня 2021 року близько об 15 годині 15 хвилин.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначеного вироком Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2023 року за епізодом, який мав місце 26.04.2023.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави у зв`язку із усуненням кримінальної караності діяння.

Виключити з вироку від 11 жовтня 2023 року Київського районного суду міста Полтави посилання на приписи частини четвертої статті 70 КК України.

Виключити з вироку від 24 жовтня 2023 року Октябрського районного суду міста Полтави посилання на приписи частини четвертої статті 70 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала складена 02.06.2025.

Суддя ОСОБА_1