печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000068,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор у клопотанні вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України,

за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000068 від 27.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 199 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 199 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 199 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 199, ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням з-поміж іншого встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , знаходячись на території України, переслідуючи антидержавницькі та корисливі мотиви, в умовах воєнного стану, вчинив діяння на шкоду інтересам держави, з метою заподіяння шкоди національній безпеці України та здійснення підривної діяльності проти України у вигляді надання допомоги представнику спецслужб рф у проведенні такої діяльності, яка виразилася в збиранні інформації та відомостей щодо об?єктів: «Центр гуманітарної допомоги Україні» та «Склади митниці», що розташовані на території Республіки Польща, та подальшій їх передачі представнику спецслужб рф для узгодження підпалу таких об?єктів, що ставить під загрозу суверенітет, обороноздатність, державну, економічну та інформаційну безпеку України.

Одночасно з цим, ОСОБА_4 , вивчивши територію вказаних об?єктів, зібравши інформацію щодо них та отримавши після її передачі представнику спецслужб рф погодження підпалу таких об?єктів, здійснив готування до умисного знищення вказаного чужого майна у великих розмірах, шляхом підпалу.

Однак, з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , останній не зміг реалізувати свій злочинний задум.

Крім того, ОСОБА_4 , брати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також інші особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, у порушення Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», Постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 844 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», Правил виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку, затверджених спільним наказом Міністерства фінансів, Служби Безпеки та Міністерства внутрішніх справ України від 25.11.1993 № 98/118/740 «Про затвердження Правил виготовлення бланків цінних паперів і документів суворого обліку», Положення про порядок голографічного захисту документів і товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2001 № 171, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак, не пізніше 28.04.2024, з корисливих мотивів, здійснили підроблення посвідчень водіїв, а також виготовлення та пересилання за допомогою оператора поштового зв`язку «Нова Пошта» незаконно виготовлених голографічних захисних елементів, видимість яких створено на вказаних посвідченнях, після чого здійснили їх збут.

У зв`язку з цим, 18.07.2024, встановивши наявність достатніх доказів, ОСОБА_4 та братам ОСОБА_9 і ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевикладених правопорушень.

Поруч з цим, відповідно до матеріалів, зібраних оперативними працівниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40 КПК України, та інших матеріалів кримінального провадження встановлено, що до вчинення розслідуваних кримінальних правопорушень може бути причетний ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв?язку з цим, 25.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2024 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведення вказаного обшуку вилучено речі щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, зокрема: мобільний телефон Honor 7A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; iPhone SE, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 ; iPhone 8, imei1 НОМЕР_5 ; телефон Redmi; iPhone 12 mini; iPhone 12 Pro Мах ; телефон Elari CardPhone; ключі до транспортного засобу «Mercedes-Benz GLS 350», д.н.з. НОМЕР_6 , VIN- код : НОМЕР_7 .

Одночасно з цим, 25.09.2024 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2024 проведено обшук транспортного засобу, який в своїй злочинній діяльності використовує ОСОБА_10 , а саме транспортного засобу «MERCEDES-BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_7 , та перебуває у власності ОСОБА_11 , яка являється цивільною дружиною ОСОБА_10 .

За результатами проведення вказаного обшуку вилучено речі щодо яких прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, зокрема безпосередньо сам транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_7 .

У подальшому, вищевказане вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуті кримінально-протиправним шляхом.

У підтвердження викладеного слідством отримано лист з Пенсійного фонду України від 14.03.2025 № 2800-060203-5/17466 з додатків до якого вбачається, що єдиним джерелом доходу ОСОБА_11 були: в період з 01.12.2015 по 31.12.2017 виплати з Управління соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради; в період з 01.01.2018 по 03.11.2018 виплати з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради.

Викладена в указаному листі інформація піддає об`єктивному сумніву законність походження коштів за які ОСОБА_11 придбано вищевилучене майно.

Зауважу, що відомості про офіційні доходи ОСОБА_10 стороні обвинувачення отримати не вдалося, оскільки останній являється громадянином російської федерації, що підтверджується відповідним паспортом НОМЕР_8 , виданим 31.10.2023, тобто після початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, який слідчим відшукано в ході обшуку.

На даний час, стороною обвинувачення прийнято рішення про доцільність накладення арешту на вищевказане вилучене майно.

Метою накладення арешту, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_3 про розгляд клопотання за його відстуності, вимоги підтримує, просить задовольнити.

До суду адвокат ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_13 до суду подав заперечення відповідно до яких вказує, що відсутні підстави для накладення арешту на майно, оскільки минув значний період часу післі вилучення майна, крім того слідчим не було повернуто майно його власнику.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно частин 1 3 статті 64 2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним.

Постановою слідчого слідчої групи ГСУ Національної поліції України ОСОБА_14 від 04.04.2025 від 24.03.2025 майно на арешті якого наполягає прокурор, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000068.

Як вбачається із матеріалів клопотання, вилучене майно оглянуто та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також наявні достатні підстави вважати, що набуті кримінально-протиправним шляхом.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК України, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, застосовані обмеження стосовно вказаного вище майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, не надано та не встановлено.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією Украі?ни та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000068 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_11 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_10 , а саме: мобільний телефон Honor 7A, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; iPhone SE, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 ; iPhone 8, imei1 НОМЕР_5 ; телефон Redmi; iPhone 12 mini; iPhone 12 Pro Мах ; телефон Elari CardPhone; транспортний засіб «MERCEDES-BENZ GLS 350», д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код: НОМЕР_7 , та ключі від нього, заборонивши ним користуватися, розпоряджатися та відчужувати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1