Справа № 481/827/25
Провадж.№ 1-кс/481/338/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року слідчий суддя Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000029 від 24.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, про арешт майна,

Установив:

27.06.2025 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся з клопотанням про арешт майна прокурор Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , в обґрунтування якого вказав, що у провадженні СВ ВП №1 Баштанського РВА ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження № 0000029 від 24.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України за фактом самовільного зайняття земельних ділянок, на яких створено ботанічний заказник місцевого значення «Мар`янівський».

Казанківським відділом Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області здійснюється процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

У ході досудового розслідування з використанням даних Проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території природно- заповідного фонду ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський» 09.07.2024 проведено огляд місця події, а саме - території заказника місцевого значення «Мар`янівський», в ході якого встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0148, :01:000:0147, :01:000:0146, :01:000:0145,:01:000:0144, :01:000:0143 перебувають у приватній власності та не входять в межі ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський».

При цьому, встановлено, що частина земельної ділянки в межах території заказника місцевого значення «Мар`янівський», загальною площею 2,0585 га, розорана та на ній невстановленими особами вирощуються сільськогосподарські культури - соняшник..

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ст.ст. 43, 44 Земельного кодексу України, Землі природно- заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України, до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

У вказаному кримінальному провадженні 26.06.2025 земельну ділянку площею 2,063 га разом із проростаючими рослинами озимої пшениці, яка знаходиться в межах земельної ділянки на території ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський» та межує із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:000:0148, :01:000:0147, :01:000:0146, :01:000:0145, :01:000:0144, :01:000:0143, визнано речовим доказом.

Враховуючи те, що вилучене майно може мати значення для встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, наявні достатні підстави вважати, що вказане майно є предметом/знаряддям вчинення кримінального правопорушення та могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, з метою схоронності, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, прокурор вважає за необхідне накласти арешт на зазначене майно.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому просив справу слухати без його участі, підтримала клопотання, просив його задовольнити, з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що воно обґрунтоване і підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим (прокурором) вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Диспозиція ч.2 ст.197-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000029 відомості про яке внесені 24.05.2023 року до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, за фактом самовільного зайняття земельної ділянки, на якій створено ботанічний заказник місцевого значення «Мар`янівський».

У ході досудового розслідування з використанням даних Проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території природно- заповідного фонду ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський» 09.07.2024 проведено огляд місця події, а саме - території заказника місцевого значення «Мар`янівський», в ході якого встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0148, :01:000:0147,:01:000:0146,:01:000:0145,:01:000:0144, :01:000:0143 перебувають у приватній власності та не входять в межі ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський».

При цьому, встановлено, що частина земельної ділянки в межах території заказника місцевого значення «Мар`янівський», загальною площею 2,0585 га, розорана та на ній невстановленими особами вирощуються сільськогосподарські культури - соняшник.

Крім того, у ході досудового розслідування з використанням даних Проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території природно-заповідного фонду - ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський» 06.05.2025 проведено огляд місця події, а саме - території заказника місцевого значення «Мар`янівський», в ході якого встановлено, що частина земельної ділянки в межах території заказника місцевого значення «Мар`янівський», загальною площею 2,063 га, розорана та на ній невстановленими особами вирощуються сільськогосподарські культури - озима пшениця, зокрема:

з північної сторони земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0148 розорено та засіяно 0,4376 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський», зі східної сторони вказаної земельної ділянки розорено та засіяно 0,0347 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський»;

зі східної сторони земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0147 розорено та засіяно 0,3528 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський»;

зі східної сторони земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0146 розорено та засіяно 0,5231 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський»;

зі східної сторони земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0145 розорено та засіяно 0,3482 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський»;

зі східної сторони земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0144 розорено та засіяно 0,1775 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський»;

зі східної сторони земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0143 розорено та засіяно 0,1891 га ландшафтного заказника місцевого значення «Мар`янівський».

Відповідно до рішення Казанківської селищної ради №627/24 від 18.06.2020, затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, не наданих у власність, а саме:

ОСОБА_4 - площею 2,00 га, кадастровий номер :01:000:0148;

ОСОБА_5 - площею 2,00 га, кадастровий номер :01:000:0147;

ОСОБА_6 - площею 2,00 га, кадастровий номер :01:000:0146;

ОСОБА_7 - площею 2,00 га, кадастровий номер :01:000:0145;

ОСОБА_8 - площею 2,00 га, кадастровий номер :01:000:0144;

ОСОБА_9 - площею 2,00 га, кадастровий номер :01:000:0143.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна з дотриманням строків, встановлених ч. 5 ст.171 КПК України

До клопотання прокурором додано: витяг з ЄРДР №0000029 від 24.05.2023 року з якого убачається, що 24.05.2025 року було зареєстровано кримінальне провадження з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч.2 ст.197-1 КК України; Проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території природно- заповідного фонду ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський», протокол огляду місця події від 20.06.2024 року; протокол допиту свідка від 06.05.2025 року; протоколи допустив свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; постанову прокурора про визнання речовим доказом від 26.06.2025 року.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора, що зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному проваджені і ці обставини доведено прокурором доданими до клопотання доказами, а відтак існують реальні підстави для накладення арешту на це майно, яке за результатами огляду місця події визнано речовим доказом, з метою збереження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження даного майна, проведення судових експертиз і використання його як доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, необхідно зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Також, слідчий суддя, встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника (володільця) майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Отже, слідчий суддя, перевіривши вище зазначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, крім робіт пов`язаних із збором врожаю, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати наявність існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

Незастосування арешту майна (посіву 2025 року) може призвести до його заволодіння невстановленими особами, що призведе до перешкоджанню розслідування у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 98,170-173 КПК України, слідчий суддя

Постановив :

Клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони користування та розпорядження земельною ділянкою, площею 2,063 га разом із проростаючими рослинами озимої пшениці, яка знаходиться в межах земельної ділянки на території ботанічного заказника місцевого значення «Мар`янівський» та межує із земельними ділянками з кадастровими номерами :01:000:0148, :01:000:0147, :01:000:0146, :01:000:0145, :01:000:0144, :01:000:0143.

Заборонити користування та розпорядження вищевказаною земельною ділянкою, крім робіт, пов`язаних із збором врожаю озимої пшениці стороною обвинувачення за участю інших суб`єктів господарювання з якими будуть укладені договори для збору врожаю 2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя