Дата документу 18.08.2025 Справа № 335/6381/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/6381/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/876/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 18 серпня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 05 жовтня 2025 року включно на умовах, визначених ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 15 липня 2025 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та відмовити прокурору в продовженні запобіжного заходу обвинуваченому.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що оскаржувана ухвала винесена з суттєвими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому ухвала не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Захисник вказує, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу зазначено про нібито існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України, однак їх обґрунтування не є слушним, оскільки викладене у клопотанні обґрунтування наявності ризиків не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. В матеріалах, які були додані до клопотання, відсутні докази існування зазначених ризиків, що прямо суперечить вимогам ч.1 ст.184 КПК України.

Апелянт звертає увагу на ту обставину, що під судового розгляду стосовно продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 пояснив, що має бажання служити та захищати Україну. В ході судового розгляду було допитано головного сержанта 65 бригади, який підтвердив, що 65 бригада бажає взяти ОСОБА_6 на військову службу, про що сторона захисту надала відповідну письмову згоду від частини.

Крім того, захисник посилається на ту обставину, що ОСОБА_6 має на утриманні трьох малолітніх дітей, що само по собі є підставою для звільнення з військової служби.

На думку захисника, зміна запобіжного заходу у конкретному випадку не призведе до закриття провадження, а призведе до військової служби ОСОБА_6 , і як наслідок, зупинення провадження. Жодних негативних наслідків зміна запобіжного заходу, у цьому конкретному випадку, не потягне за собою.

Згідно з ухвалою суду, на розгляді суду перебуває кримінальне провадження № 0003457 від 26 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою строком на 60 днів. Клопотання прокурора вмотивоване тим, що ухвалою суду від 15 липня 2025 року продовжено строк тримання обвинуваченого під вартою до 12 вересня 2025 року. Підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яким було застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під варто, продовжують існувати.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на недоведеність існування ризиків, зазначених прокурором у клопотанні. Обвинувачений повідомив, що незгодний з правовою кваліфікацією вчиненого ним діяння. Наміру чинити перешкоди кримінальному провадженню він не має та хоче повернутися на військову службу в іншу військову частину. Обвинувачений не може впливати на свідків сторони обвинувачення, оскільки між ним та зазначеними свідками склалися неприязні стосунки.

Захисник зазначив, що прокурором не доведено існування жодного з перелічених у клопотанні ризиків. Обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, а навпаки хоче довести свою невинуватість у пред`явленому обвинувачені. Доводи прокурора про те, що обвинувачений може виїхати за межі України є необґрунтованим припущенням.

З огляду на викладене, сторона захисту просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, що дозволить обвинуваченому продовжити проходження військової служби у певній військової частині, командир якої 14 липня 2025 року звертався до суду з відповідною письмовою згодою.

Заслухавши доповідь судді; аргументи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке є особливо тяжким злочином.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні - з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану, за що передбачено суворе покарання - у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Також, в наданих суду матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Окрім того, з наявних матеріалів провадження убачається, що на час розгляду клопотання всі докази судом першої інстанції не досліджені, в тому числі на час розгляду клопотання не були допитані свідки.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, на які посилається прокурор, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на момент застосування до останнього вказаного запобіжного заходу не зменшились, з огляду на особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та суворість можливого покарання.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді стороною захисту в т.ч. обвинуваченим ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи сторони захисту про те, що викладене у клопотанні обґрунтування наявності ризиків не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, перевірялися судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Колегія суддів вважає, що прокурором доведено, що вказані ризики на цей час існують та не зменшились, тому суд дійшов правильного висновку про необхідність задоволення поданого клопотання.

В своєму клопотанні прокурор послався на обставини, які на його думку, доводять існування вищевказаних ризиків та вказують на неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування до обвинуваченого іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

За змістом клопотання, прокурор обґрунтовував наявність ризиків характером та фактичними обставинами інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ступенем його тяжкості та суворістю покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вищевказаному правопорушенні, відомостями про особу обвинуваченого, в т.ч. вказував про те, що інкримінований ОСОБА_6 злочин було вчинено у період воєнного стану.

Окрім того, вказане клопотання прокурором подане на стадії судового провадження.

Відповідно, всі докази сторін суд має досліджувати у встановленому законом порядку та оцінювати як кожен окремо так і у їх сукупності за наслідками судового розгляду.

В оскаржуваній ухвалі суду зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про можливість внесення застави на умовах, визначених ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 15 липня 2025 року.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

З вищевказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, оскільки наявними матеріалами провадження доведено обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , а також те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання встановлених ризиків.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 бажає проходити військову службу у певній військовій частині, що підтверджується письмовою згодою командира певної військової частини, яка була надана стороною захисту під час апеляційного провадження, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.616 КПК України, у разі введення воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, умисного вбивства двох або більше осіб або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також підозрюваний, обвинувачений, який згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України на момент вчинення кримінального правопорушення займав особливо відповідальне становище, має право звернутися до прокурора з клопотанням про ініціювання перед слідчим суддею або судом питання про скасування цього запобіжного заходу для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу.

Отже, за змістом вказаної статті, питання про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, обвинуваченого для продовження та/або проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або військової служби за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу може ініціювати перед судом виключно прокурор.

Відповідного клопотання від прокурора до суду не надходило.

В свою чергу, встановлені судом ризики, вказані вище, які на думку колегії суддів, є високими, не дають підстав для висновку про можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший запобіжний захід.

Обставини, на які, посилається сторона захисту, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 має на утриманні трьох малолітніх дітей, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції теж не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків та в цьому випадку не свідчать про достатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.5 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, серед іншого ст.408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Отже, колегія суддів вважає, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та ступеню тяжкості діяння, яке йому інкримінуються.

Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до 05 жовтня 2025 року включно на умовах, визначених ухвалою Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 15 липня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3