КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/4296/2025 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 193 ч. 6 КПК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукашова, Липовецького району, Вінницької область, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подала апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, а тому такою яка підлягає скасуванню.

Зазначає про те, що оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена в момент зупинення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, тоді коли підозрюваний був оголошений у розшук.

При цьому, відомості про відновлення досудового розслідування при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в матеріалах справи відсутні.

Крім того, на думку захисника, дане клопотання органом досудового розслідування внесено на розгляд поза межами строку досудового розслідування, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Також як стверджує автор апеляційної скарги згадана вище підозра ОСОБА_9 взагалі не була вручена, тому, відповідно до положень ст. 42 КПК України, останній в статусі підозрюваного не перебуває.

Що стосується безпосередньо самої підозри, то вона в повній мірі не відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки в ній належним чином не викладено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом проведення досудового розслідування. Підозра є неконкретною, так як в ній не зазначено в чому полягає незаконність дій ОСОБА_9 та не описано об`єктивну сторону даного кримінального правопорушення.

Оголошення підозрюваного ОСОБА_9 вважає незаконним, а постановою про розшук суто формальною.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2025 за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України.

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 виділено із матеріалів досудового розслідування № 0001620 в окреме провадження матеріали досудового розслідування стосовно підозрюваних ОСОБА_12 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України.

Постановою старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 від 12.03.2025 у зв`язку із невстановленням місцезнаходження ОСОБА_9 останнього оголошено у державний та міжнародний розшук та цього ж дня досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 12.03.2025 - зупинено.

16.04.2025 старший детектив Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_14 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України про обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України, наявності підстав, передбачених частиною першою статтею 177 КПК України, за умов перебування особи у міжнародному розшуку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року клопотання органу досудового розслідування було задоволено та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

06.03.2025 старшим детективом Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_15 , за погодженням з прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0001620 від 16.11.2025 складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_9 у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено ст. 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Частиною першою ст. 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

При цьому, як вбачається з наданих матеріалів справи, на виконання вказаних вимог закону органом досудового розслідування 06.03.2025 копія даної підозри була вручена батьку ОСОБА_9 - ОСОБА_16 (а.с. 156 т. 2).

Крім того, у змісті протоколу від 12.03.2025 зазначено про те, що в ході огляду інтернет-сайту Офісу Генерального прокурора за посиланням https://sp.gov.ua/, у розділі «Повістки про виклик, повідомлення про підозру та відомості щодо підозрюваних, стосовно яких надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування встановлено наявність повідомлень про підозру за 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України та повістка про виклик ОСОБА_9 та ОСОБА_11 (а.с. 158 т. 2).

Також в наданих матеріалах справи міститься і ксерокопія газети «Урядовий кур`єр» № 50 за 08.03.2025, в якій надруковано повістку про виклик підозрюваного до органу досудового розслідування та наявне посилання щодо можливості ознайомлення з повним текстом повідомлення про підозру (а.с. 161 т. 2).

Відтак, на думку колегії суддів, органом досудового розслідування у повній мірі виконано вимоги ст.ст. 278, 135 КПК України та вжито заходів для вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру від 06.03.2025 у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваної особи у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення порядку вручення підозри у зв`язку з чим відсутності статусу підозрюваного у ОСОБА_9 є безпідставними.

Щодо обґрунтованості повідомленої підозри, то слід зазначити про те, що під час розгляду даного клопотання слідчим суддею належним чином з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України.

Так як слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 199 КК України.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_9 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, тому твердження апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої підозри не заслуговують на увагу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчиненому злочині, а також з огляду на характер і ступінь суспільної небезпечності самого злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто заявлені у клопотанні слідчого та встановлені слідчим суддею ризики є реальними, тому слідчий суддя обґрунтовано вказав на необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому встановивши, що органами досудового розслідування, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, ОСОБА_9 також оголошений у міжнародний розшук.

Що стосується посилань апеляційної скарги на незаконність оголошення підозрюваного ОСОБА_9 у розшук, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Здійснення розшуку особи за межами України можливе шляхом внесення відповідних відомостей про його міжнародний розшук до баз даних Інтерполу.

У взаємовідносинах України та Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу саме Національна поліція України виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. При цьому, робочим апаратом НЦБ Інтерполу в структурі Національної поліції є Департамент міжнародного поліцейського співробітництва.

Крім того, з метою організації розшуку підозрюваного ОСОБА_9 та у випадку встановлення місцезнаходження останнього за межами території України і затримання для його екстрадиції, необхідно надати копію ухвали суду про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду, завірених відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Відповідно до вимог Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої спільним наказом від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5 (далі - Інструкції), цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є: установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).

Відповідно до п. 1 розділу 4 Інструкції, уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Публікація Червоного оповіщення запитується за таких умов: вчинене особою діяння кваліфіковано як злочин відповідно до Кримінального кодексу України; особу в установленому законодавством порядку оголошено в розшук правоохоронними органами України; для притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше двох років; для виконання вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі на термін щонайменше шість місяців, або якщо невідбута особою частина покарання становить не менше шести місяців.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Відповідно до положень Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011- RES-07 (далі - Правила), встановлюються принципи та заходи для функціонування Інформаційної системи Інтерполу. Для цілей міжнародного поліцейського співробітництва інформація в Інформаційній системі Інтерполу оброблюється з метою розшуку особи для затримання, арешту або обмеження пересування.

Відповідно до ст. 82 Правил, сповіщення з «червоним кутом» видаються за запитом НЦБ або міжнародної організації, що має право здійснювати розслідування та вести кримінальне провадження з метою встановлення місцезнаходження розшукуваної особи.

Статтею 83 Правил визначені спеціальні умови видання сповіщень з «червоним кутом», які вимагають надання певної юридичної інформації, зокрема фабулу справи, обвинувачення, норму закону, максимально можливе покарання, посилання на діючий ордер на арешт або судове рішення подібного роду (якщо можливо направляється копія ордера на арешт або судове рішення).

Таким чином, саме ордер на арешт або відповідне судове рішення має передувати виданню сповіщення з «червоним кутом». Інформація про прийняття такого судового рішення є однією з підстав для видачі сповіщення з «червоним кутом».

Окрім цього, обов`язковою умовою для здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатись завірена постанова про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Враховуючи наведене, посилання захисника про формальність та незаконність оголошення ОСОБА_9 у розшук необґрунтовані.

Не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення і твердження захисника про незаконність ухвали слідчого судді у зв`язку із її постановленням, коли досудове розслідування було зупинено, з огляду на наступне.

Так, із постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2022 (справа № 991/3440/20) вбачається, що рішення слідчого судді про обрання запобіжного заходу, прийняте в порядку ч. 6 ст. 193 КПК, за своїм правовими наслідками підпадає під поняття «постанова про утримання під вартою» в розумінні ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників. У даному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, хоча й не призводить до негайного взяття особи під варту, однак виступає правовою підставою для затримання і доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

На відміну від затриманої особи з метою приводу, яка має гарантії не пізніше 36 годин з моменту затримання бути звільненою або доставленою до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу, затримана особа на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, може бути затриманою і утримуватися під вартою протягом усього часу, необхідного для екстрадиції та доставки її до місця кримінального провадження.

Таким чином, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч. 6 ст. 193 КПК України) є обов`язковим процесуальним документом (рішенням) для забезпечення вчинення процесуальних дій спрямованих для встановлення місця перебування підозрюваного за межами України та його затримання.

Такі висновки також підтверджуються:

- ч. 6 ст. 193 КПК України, яка передбачає, що після затримання особи (на підставі ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою) і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу;

- п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, відповідно до якого екстрадиція, зокрема, включає такі дії: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи;

- ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, які передбачають порядок підготовки документів та направлення запиту (клопотання) про видачу особи в Україну (екстрадицію), а також перелік документів, які долучаються до такого запиту, серед яких є засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч. 6 ст. 193 КПК України) є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (п. 1 Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБУ, СБУ, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17.08.2020 № 613/380/93/228/414/510/2801/5).

Тобто, системний аналіз вказаних положень кримінального процесуального законодавства України та висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду спростовують висновки слідчого судді, що обрання запобіжного заходу (ч. 6 ст. 193 КПК України) є процесуальною дією, яка спрямована на встановлення місцезнаходження підозрюваного, тобто на його розшук та затримання.

У свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, саме з метою забезпечення міжнародного розшуку підозрюваного, затримання його за межами України та видачу для притягнення до кримінальної відповідальності, а тому сторона обвинувачення і звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з метою отримання «detentionorder».

Тому такий захід забезпечення кримінального провадження, на думку колегії суддів, не є слідчою або іншою процесуальною дією, спрямованою на встановлення обставин, які підлягають доказуванню, відповідно до вимог ст. 91 КПК України, проведення яких не допускається після зупинення досудового розслідування.

При цьому, ч. 5 ст. 280 КПК України, містить заборону виключно на проведення слідчих дій (Глава 20 КПК України), а не процесуальних, оскільки першочерговою метою проведення слідчих дій є отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів (ч. 1 ст. 223 КПК України), тоді як метою проведення інших процесуальних дій може бути не тільки збирання доказів. При цьому вказана норма допускає проведення слідчих дій, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

В той же час, ч. 1 ст. 282 КПК України не є нормою, яка забороняє проведення слідчих чи інших процесуальних дій у зупиненому кримінальному провадженні, а містить перелік підстав для відновлення зупиненого кримінального провадження.

Як вважає колегія суддів, така підстава для відновлення досудового розслідування як потреба проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій (ч. 1 ст. 282 КПК України) не стосується випадків, коли виникла необхідність у проведенні процесуальних дій спрямованих на розшук підозрюваного, у тому числі для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ч. 6 ст. 193 КПК України), оскільки отримані відомості під час проведення таких дій не можуть бути використані для встановлення обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

При цьому сторона обвинувачення здійснює збирання доказів не лише шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, а й шляхом здійснення інших процесуальних дій, зокрема, шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК (ч. 2 ст. 93 КПК).

Таким чином, положення ч. 1 ст. 282 КПК, за яким зупинене досудове розслідування, відновлюється постановою слідчого, прокурора, в тому числі і у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій, слід тлумачити так, що відновлювати досудове розслідування у цьому випадку необхідно тільки з метою отримання доказів, тобто під процесуальними діями в ч. 1 ст. 282 КПК розуміються ті дії, які спрямовані на отримання доказів.

Обмежень щодо проведення процесуальних дій, які не стосуються отримання доказів, після зупинення досудового розслідування КПК України не містить.

Також не відповідають обставинам справи і доводи захисника про поставлення оскаржуваного рішення поза межами строку досудового розслідування.

Так, згідно положень ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Разом з тим, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про його відновлення, не включається у строки, передбачені ст. 219 КПК України.

Враховуючи, що підозра ОСОБА_9 складена 06.03.2025, а постановою від 12.03.2025 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено, слідчим в повному обсязі дотримано вимог КПК України при зверненні із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підсумовуючи викладені обставини, апеляційний суд приходить до об`єктивного висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, як наслідком чого існує необхідність залишення оскаржуваного рішення без змін, а апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177- 179, 183, 193, 194, 309, 376, 404, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_10 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4