Справа № 201/5910/25
Провадження № 1-кс/201/2218/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000105 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що наприкінці квітня 2014 року, за попередньою змовою групою осіб, яких під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, складені «декларація про суверенітет луганської народної республіки» та «акт про державну самостійність луганської народної республіки» з метою створення на території Луганської області нового державного утворення «луганської народної республіки» (далі «лнр»). У вказаних документах задекларовано створення на території Луганської області нового псевдодержавного утворення «лнр».

Продовжуючи реалізацію своїх протиправних намірів, вищевказані особи 27 квітня 2014 року біля будівлі УСБУ в Луганській області за адресою: вул. Совєтская, 79, місто Луганськ, в присутності невизначеного кола осіб публічно оголосили текст вищезазначених «декларації про суверенітет луганської народної республіки» та «акту про проголошення державної самостійності луганської народної республіки».

В подальшому, зазначені вище особи публічно повідомили про проведення 11 травня 2014 року, в порушення діючого законодавства України, на території Луганської області незаконного референдуму з питання підтримки «акту про державну самостійність «лнр».

На початку травня 2014 року, більш точну дату під час досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи протиправний характер дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з мотивів несприйняття соціальної та економічної політики діючої влади, вступила в злочинну змову з іншими особами, стосовно яких є окремі кримінальні провадження, та вчинила дії, спрямовані на організацію та проведення 11.05.2014 на території с. Новодеркул Старобільського району Луганської області так званого «референдуму щодо підтримки акту про державну самостійність «луганської народної республіки» (далі «референдум»).

Для досягнення злочинної мети ОСОБА_4 , 11 травня 2014 року, більш точний час в ході досудового розслідування, не встановлено, прибула до приміщення Новодеркульського сільського Будинку культури, розташованого за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Новодеркул, вул. Паркова, буд. 2, де, разом з іншими особами стосовно яких є окремі кримінальні провадження, виконувала функції «члена виборчої комісії № 780» на «референдумі», зокрема виконувала функції пов`язані з його проведенням, здійснювала облік осіб, які брали участь у голосуванні, видавала бюлетені вказаним особам, а також слідкувала за процесом та порядком голосування до його закінчення приблизно до 16 год. 00 хв. того ж дня.

Внаслідок незаконних дій ОСОБА_4 та інших осіб, стосовно яких є окремі кримінальні провадження, 11 травня 2014 року на території с. Новодеркул Старобільського району Луганської області, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, проведено так званий «референдум щодо підтримки «акту про державну самостійність «лнр», а результати голосування (бюлетені), за сприяння невстановлених осіб, в той же день передані представникам «центральної виборчої комісії «лнр».

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, тобто в умисних діях, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.

06 лютого 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколами оглядів публікацій на сторінках Інтернет (Берклійський Протокол), іншими документами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження.

Таким чином, має місце наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 КК України, є тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

У поданому клопотанні прокурором зазначено, що таким чином, з аналізу матеріалів кримінального провадження, норм чинного законодавства слід дійти висновку, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що наявне майно ОСОБА_4 , на яке слід накласти арешт, а саме: земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, кадастровий номер: :24:007:0071, площею 6.3396, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 03.01.2002 Біловодським РВ УМВС України в Луганській області на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1420, виданий 03.10.2018, видавник Біловодська нотаріальна контора, Старобільський районний нотаріальний округ, Луганська область.

Необхідність накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_4 обґрунтовується тим, що остання, перебуваючи на свободі, розуміючи, що дане майно підлягає конфіскації як виду покарання має можливість здійснити відчуження майна, яке підлягає арешту.

Право володіння підозрюваної ОСОБА_4 зазначеними об`єктами нерухомого та рухомого майна підтверджується інформаціями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2024 № 408766841.

На підставі викладеного, прокурор просив накласти арешт майно підозрюваної ОСОБА_4 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна шляхом зміни його власника, з метою забезпечення арешту майна проводити розгляд даного клопотання без участі власника.

Прокурор у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000105 від 22.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

06 лютого 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України.

Доведено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 належить на праві власності: земельна ділянка, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, кадастровий номер: :24:007:0071, площею 6.3396, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1420, виданий 03.10.2018, видавник Біловодська нотаріальна контора, Старобільський районний нотаріальний округ, Луганська область.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 2 ст. 110 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000105 від 22.11.2024 із забороною відчуження на майно, належне підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 03.01.2002 Біловодським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206, кадастровий номер: :24:007:0071, площею 6.3396, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 03.01.2002 Біловодським РВ УМВС України в Луганській області на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 1420, виданий 03.10.2018, видавник Біловодська нотаріальна контора, Старобільський районний нотаріальний округ, Луганська область.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1