Справа №585/1744/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/20/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про відвід судді
УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми заяву потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 в межах кримінального провадження № 585/1744/24 за апеляційними скаргами потерплого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2024 щодо відмови у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У Сумському апеляційному суді знаходиться на розгляді кримінальне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_11 (на час подачі апеляційної скарги) на ухвалу слідчого судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.06.2024 щодо відмови ОСОБА_9 у задоволенні скарги на постанову слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області від 29.03.2024 про закриття кримінального провадження № 0000012 від 28.02.2024 за ч. 1 ст. 289 КК.

На початку апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_9 заявив відвід судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 з тих підстав, що цей суддя не забезпечив здійснення повного та неупередженого розгляду даного кримінального провадження, оскільки не витребував у слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області матеріали кримінального провадження № 000012 від 28.02.2024, в якому він є потерпілим.

Вислухавши суддю-доповідача щодо заявленого відводу, доводи представника потерпілого ОСОБА_10 , який підтримав відвід судді, доводи прокурора ОСОБА_8 про відсутність законних підстав для задоволення відводу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши мотиви заявленого відводу, колегія суддів вважає, що заявлений судді апеляційного суду відвід задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства (ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно ст. 76 КПК, суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції, а згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 цього Кодексу суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому з огляду на п. 81 рішення ЄСПЛ від 06.09.2005 «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10.12.2009, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09.11.2006, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною». «Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді» (справа ЄСПЛ «Хаушильд проти Данії»).

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенції). При цьому відповідно ч. 5 ст. 80 КПК відвід повинен бути обов`язково мотивованим.

Що стосується доводів заявленого відводу, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки наведені потерпілим ОСОБА_9 підстави для відводу судді-доповідача ОСОБА_2 не є обставинами, які передбачені кримінальним процесуальним законом, а також не свідчать про будь-яку упередженість чи небезсторонність цього судді, його побічну чи пряму зацікавленість або ж наперед сформовану правову позицію щодо майбутніх результатів розгляду зазначеного кримінального провадження, наявність у судді певних, виключно суб`єктивних внутрішніх переконань щодо наведених потерпілим обставин, неможливість ухвалення об`єктивного рішення у справі, сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості визначеного у порядку автоматизованого розподілу складу суду та забезпечення суддею довіри до судової влади України, збереження та підвищення її авторитету, внаслідок чого вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про відвід судді апеляційного суду.

Керуючись ст. 75, 76, 80, 81 КПК України,

постановила:

Відмовити потерпілому ОСОБА_12 в задоволенні його заяви про відвід судді Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4