Провадження №1-кп/463/166/25
В И Р О К

іменем України

20 серпня 2025 року м. Львів

Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000991 від 28.11.2023 та №0000018 від 09.01.2024, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українець, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України несудимого, -

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених статтею 390-1 КК України,-

за участю:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

Судом визнано доведеним, що 26 жовтня 2023року Личаківським районним судом м. Львова винесено рішення про видачу обмежувального припису, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборонено строком 6 (шість) місяців: перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , наближатися на відстань менше 500 м., до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , яке набрало законної сили 06.12.2023 року та з яким ОСОБА_3 , був ознайомлений шляхом зачитування його в голос працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Львівського районного управління поліції №1 ГУНП у Львівській області.

Відтак, 27.11.2023року приблизно о 13:50год., ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, в порушення встановлених заборон під час дії обмежувального припису, наблизився до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги обмежувального припису стосовно заборони наближатися на відтань не менше 500 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 н, та перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, 08.01.2024року приблизно в період часу з 20:30год., по 21:00год., ОСОБА_3 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, в порушення встановлених заборон під час дії обмежувального припису, які визначені рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 жовтня 2023року, наблизився до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 та перебував на місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги обмежувального припису стосовно заборони наближатися на відтань не менше 500 метрів до місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 н, та перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису, що застосований до нього судом.

ІІ. Процесуальні дії у справі:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст.291 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000991 від 28.11.2023, надійшов на адресу суду 21 грудня 2023 року та в кримінальному провадженні №0000018 від 09.01.2024, надійшов 16.01.2024року.

05 лютого 2024 головуюча у справі суддя ОСОБА_6 , постановила ухвалу про об`єднання в одне провадження матеріалів кримінальних проваджень про обвинувачення ОСОБА_3 , та розгляду Личаківським районним судом м. Львова, оскільки матеріали стосуються однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2024 року, справа передана для розгляду судді ОСОБА_1 ..

Ухвалою від 18.11.2024 року постановлено прийняти справу до свого провадження.

Ухвалою від 16 червня 2025 року відновлено судове провадження, оскільки відпали обставини, які слугували зупиненню провадження у даній справі.

ІІІ. Позиція учасників судового процесу:

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтею 390-1 КК України визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальних актах. Також обвинувачений вказав, що шкодує про вчинене та більше подібного не допускатиме. Просив суворо не карати.

Згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами на розгляд обвинувальних актів у спрощеному провадженні без дослідження доказів, якими підтверджуються встановлені досудовим розслідуванням обставини, а також згідний із встановленими обмеженнями оскарження вироку за результатами розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.

Потерпілий в судовому засідання не заперечив щодо проведення судового засідання відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

ІV. Мотиви Суду:

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення, а саме: за статтею 390-1 КК України відповідно до обвинувальних актів згідно вимог ст.337 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, він та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальних актах, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку інших учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме: про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суду щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Суд переконаний, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , юридично правильно кваліфіковано органом досудового розслідування за статтею 390-1 КК України,- умисне невиконання обмежувальних приписів особою, щодо якої такі заходи застосовані.

V. Призначення покарання:

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, кількість та вартість викраденого, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вчинені ОСОБА_3 кримінальні правопорушення згідно із ст. 12 КК України за ступенем тяжкості належать до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст.66 КК України є: щире каяття, а також повне та беззастережне визнання вини обвинуваченим.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у статтях 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у частині 1 статті1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховується те, що такий щиро розкаявся у вчиненому, його стан здоров`я - на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такого, а також думку потерпілої особи, котрий просив обвинуваченого суворо не карати, з огляду на те, що такий вибачився за вчинене.

З огляду на викладене та враховуючи позицію прокурора, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ст.390-1 КК України. І таке покарання, на думку суду, буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Підстав для застосування до обвинуваченого статті 69 КК України, суд не вбачає.

Суд дійшов глибокого переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку:

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ст.390-1 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не пред`явлено.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження відсутні.

Речові докази згідно постанов про визнання предмету речовим доказом та приєднання їх до матеріалів досудового розслідування, а саме: два оптичних диски DVD-R 4,7GB марки Memorex - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

З текстом вироку суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Суддя: ОСОБА_1