ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13231/25

Провадження № 11-сс/820/288/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2025 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Новосибірськ, рф, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 липня 2025 року та визначено розмір застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час особами, достовірно знаючи про законодавчі обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, вирішили незаконно збагатитися, отримуючи грошові кошти від громадян України чоловічої статі за сприяння в перетині Державного кордону України. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , спільно із невстановленими на даний час особами, діючи в умовах воєнного стану, створили та забезпечили функціонування протиправної схеми з організації незаконного переправлення громадян України на територію Румунії, яка полягала у здійсненні супроводу вказаних осіб до державного кордону України та подальшого перетину останніми кордону з Румунією поза пунктами пропуску.

ОСОБА_8 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

14 травня 2025 року о 11 год. 20 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Стверджує, що має незадовільний стан здоров`я, хворіє на ряд хвороб та потребує лікування, що унеможливлює його перебування у слідчому ізоляторі.

Крім того, у нього на утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, згідно з ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ст. 183 КПК України).

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий послався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , яке є тяжкими, та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому, був опитаний підозрюваний, вислухана думка його захисника, прокурора, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя правильно врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з конфіскацією майна; особу підозрюваного, зокрема його вік, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, відсутність судимостей.

Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена слідчим та прокурором.

Твердження підозрюваного про те, що він має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, апеляційний суд відхиляє, оскільки вказані обставини не є беззаперечною підставою, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного підозрюваному запобіжного заходу, оскільки наведене враховується в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, зокрема: тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, фактичними обставинами кримінального провадження, суворістю можливого покарання, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого.

Крім того, існування таких факторів жодним чином не завадило його протиправній поведінці.

Що ж стосується доводів ОСОБА_9 про незадовільнй стан здоров`я, що унеможливлює його перебування у слідчому ізоляторі, то такі є безпідставними, оскільки вказана обставина матеріалами справи не підтверджена.

Разом з тим, відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» передбачено надання медичної допомоги затриманим особа, які під час перебування їх у слідчих ізоляторах (далі - СІЗО). Усі особи, які прибули до СІЗО, у тому числі особи, які переміщуються під вартою (конвоюються), проходять первинний медичний огляд з метою виявлення осіб, які потребують невідкладної медичної допомоги.

Враховуючи вищевказані норми законів, особи, які перебувають під вартою та є хворими, отримують медичну допомогу. Отже, ОСОБА_8 , перебуваючи під вартою, може отримувати медичну допомогу та проходити лікування виявлених у нього хвороб.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою. Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував усі обставини провадження, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_8 та обґрунтовано прийняв рішення про необхідність ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів підстав для скасування ухвали слідчого судді не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 травня 2025 року, якою застосовано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 11 липня 2025 року включно, залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3