ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000556 від 12.04.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 26 від 14.01.2025 строк дії в Україні воєнного стану продовжено до 09.05.2025. 24 лютого 2022 року Указами Президента України від №№ 64/2022 та 69/2022 оголошено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб ЗСУ, НГУ, СБУ, ДПСУ та інших військових формувань.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до Закону України «Про основи національного супротиву» від 16 липня 2021 року та Положення про добровольчі формування Територіальних громад, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року, уклав контракт добровольця територіальної оборони з командиром ІНФОРМАЦІЯ_3 , на виконання Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про загальну мобілізацію», будучи відповідно до службового посвідчення, виданого головою Фастівської РДА, особою, уповноваженою вручати повістки, на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 200 від 11.04.2025 був залучений до проведення заходів з оповіщення населення на території Фастівського району.

12 квітня 2025 близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_6 , будучи наділеним службовими повноваженнями з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу по мобілізації за особливий період, здійснив виїзд для проведення оповіщення та вручення повісток та перебував у АДРЕСА_3 .

В цей час, ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Івана Мазепи в м. Фастів Київської області, достовірно знаючи що в Україні введено воєнний стан та оголошено призов військовозобов`язаних, помітив, що особами у військовій формі здійснюється оповіщення шляхом вручення повісток. Після чого в ОСОБА_4 виник раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень службовій особі добровольчого формування територіальної громади, з метою перешкоджання у здійсненні службової діяльності.

У подальшому, близько 09 год. 30 хв., ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що перед ним знаходиться доброволець ДФТГ, та усвідомлюючи, що останній перебуває при виконанні службових обов`язків, вчинив сварку, під час якої вів себе агресивно та висловлював погрози на адресу потерпілого. Далі діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, з метою припинення законної діяльності ОСОБА_6 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс один раз удар ножем, який тримав правою рукою, в ліву верхню частину грудної клітки ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у виді рани з синцем на грудній клітці зліва, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне нанесення побоїв та заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з його службовою діяльністю, а саме як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України.

03.06.2025 на адресу суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 03.06.2025 укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, його захисник та потерпілий заявили клопотання про затвердження зазначеної угоди про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення не заперечував та просив суд її затвердити.

Розглянувши заявлене клопотання, суд встановив наступне.

03.06.2025 під час досудового розслідування між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його захисником ОСОБА_5 з іншого боку на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладена угода про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий і обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин і правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 350 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 350 КК України, а саме: у виді обмеження волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення беззастережно визнав повністю, пояснив суду, що він дійсно умисно наніс побої та заподіяв легке тілесне ушкодження службовій особі у зв`язку з його службовою діяльністю за викладених у обвинувальному акті обставинах, а тому просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення і вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення і наполягав на затвердженні угоди.

Потерпілий ОСОБА_6 просив суд затвердити укладену між ним і обвинуваченим угоду і призначити останньому узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Вирішуючи в порядку ч. 3 ст. 474, ч. 5 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження вказаної вище угоди про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

Відповідно до положень ст. 468, ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Угода ініційована і укладена під час досудового розслідування.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Умови угоди про примирення відповідають вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений і потерпілий, а саме у виді обмеження волі строком на 3 роки, визначена в межах санкції ч. 2 ст. 350 КК України відповідає положенням ст.ст. 65, 66, 67 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам потерпілого і обвинуваченого.

При цьому, суд в даному випадку, враховуючи особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України і звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди.

Обвинуваченому роз`яснено і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

З урахуванням призначеного покарання запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в певний час доби скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2025 слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 314, 473, 474, 475, 476 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 03.06.2025 в кримінальному провадженні № 0000556 від 12.04.2025 між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки, зарахувавши у строк призначеного покарання відповідно до ст. 72 КК України час затримання 12.04.2025 по 14.04.2025 включно, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 05.06.2025.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді домашнього арешту в певний час доби - скасувати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2025 року на предмет ззовні схожий на ніж, який був вилучений 12.04.2025 року під час особистого обшуку в ході затримання підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-предмет ззовні схожий на ніж, який передано до камери зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУ НП у Київській області - конфіскувати.

-зимову куртку кольору хакі, кофту чорного кольору, футболку чорного кольору, що мають пошкодження у верхній частині грудей зліва та сліди РБК, які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7