ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №522/13847/25

Провадження №1-кп/522/2838/25

01 серпня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000222, відомості про яке внесені 30.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, є військовослужбовцем військової служби призваного за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат»,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України -

ВСТАНОВИВ:

29.03.2025 року приблизно о 21 годині 55 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді кулеметника 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», перебував на перехресті вулиці Ольгієвський узвіз та вулиці Скиданівська міста Одеси, де зупинив автомобіль марки «Хюндай Соната», 2016 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_3 , за кермом якого рухався ОСОБА_6 , з яким за грошову винагороду домовився, що ОСОБА_6 відвезе його до Залізничного вокзалу у м. Одесі, а саме до вул. Італійський бульвар, 6.

Рухаючись у вищевказаному автомобілі, у ОСОБА_5 виник злочинний намір на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, маючи при собі знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме предмет зовні схожий на пістолет, який в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, а предметом свого злочинного посягання останній обрав майно, яке б могло знаходитися у ОСОБА_6 у нього в машині.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 рухаючись по Італійському бульвару біля скверу ім. Томаса у м. Одесі, більш точне місце під час досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, сидячи на задньому пасажирському сидінні за сидінням водія, достовірно розуміючи, що водій автомобіля не звертає на нього увагу через постійний контроль дорожнього руху, 29.03.2025 року у період часу з 22:00 год. по 22:10 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зробив рух рукою щодо відведення затвору назад з метою імітування звуку подачі патрону з магазина в патронник та приставив до шиї ОСОБА_6 вищевказаний предмет ззовні схожий на пістолет, внаслідок чого ОСОБА_6 реально сприйняв загрозу своєму життю та здоров`ю, та погрожуючи застосуванням насильства небезпечним для життя і здоров`я заволодів чужим майном, а саме грошовими коштами у розмірі 2800 грн., а також мобільним телефоном марки. Iphone 11 Pro Mах, в корпусі сірого кольору, з номером телефону НОМЕР_4 , imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 , вартістю 12500 грн., належними ОСОБА_7 .

Заволодівши, вказаним чужим майном та завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму у розмірі 15300 гривень, ОСОБА_5 наказав останньому продовжувати рух та відвезти його за адресою: Фонтанська дорога, буд. 3, у місті Одеса та під час руху до вказаної адреси, на прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повернув останньому мобільний телефон марки Iphone 11 Prо Мах, в корпусі сірого кольору, з номером телефону НОМЕР_4 , imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 , вартістю 12500 грн., чим добровільно відшкодував шкоду на вказану суму.

Доїхавши до Фонтанської дороги, буд. 3, м. Одеса, ОСОБА_5 вийшов з транспортного засобу, яким керував ОСОБА_6 та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись чужим майном, а саме грошовими коштами у розмірі 2800 грн., на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі та пояснив суду, що дійсно при вказаних у обвинувальному акті обставинах, він 29.03.2025 року у вечірній час доби, більш точного часу не пам`ятає, зупинив автомобіль «Хюндай Соната» під керуванням ОСОБА_6 , з яким домовився, що той відвезе його до Залізничного вокзалу у м. Одесі. Під час поїздки він, сидячи на задньому пасажирському сидінні, приставив до ОСОБА_6 іграшковий пістолет та висловив вимогу щодо передачі йому грошових коштів та мобільного телефону, що належали потерпілому, наказавши останньому продовжувати рух за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 передав йому грошові кошти у розмірі 2800 грн., а також мобільний телефон марки Iphone і продовжив рух авто. Під час поїздки потерпілий ОСОБА_6 попросив повернути йому мобільний телефон, оскільки він необхідний йому для роботи таксистом, після чого обвинувачений добровільно повернув його потерпілому. Грошові кошти, як пояснив ОСОБА_5 , залишив собі. Після того, як ОСОБА_6 відвіз його, він вибачився перед потерпілим та покинув авто. Зазначив, що підґрунтям для вчинення злочину слугувало його погане психологічне самопочуття через розлучення з дружиною. Також пояснив суду, що щиро розкаюється у вчиненому, раніше ніколи такого не вчиняв, зробив для себе належні висновки та співчуває потерпілому. Обвинувачений наголосив, що він бажає повернутися на фронт та продовжити боронитиУкраїну.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданим ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він здійснив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на час вчинення злочину проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовому званні «солдат», на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність пом`якшуючих обставин, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільного часткового відшкодування завданого збитку.

Так, формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Зважаючи на вказане, в діях ОСОБА_5 проявилося щире каяття.

Судом враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 року у справі №559/1037/16-к, де надано роз`яснення, що активне сприяння розкриття злочину і щире каяття є окремими обставинами, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим суд розцінює щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину альтернативними, незалежними, окремо існуючими обставинами, що пом`якшують покарання.

Добровільне відшкодування завданого збитку - це добровільні дії, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину. Так, учасники кримінального провадження не заперечують той факт, що на прохання ОСОБА_6 , ОСОБА_5 повернув останньому мобільний телефон марки Iphone 11 Prо Мах, в корпусі сірого кольору, з номером телефону НОМЕР_4 , imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 , вартістю 12500 грн., чим добровільно відшкодував шкоду на вказану суму.

Так, об`єктом вчиненого ОСОБА_5 злочину є суспільні відносини у сфері охорони права власності та здоров`я потерпілого, непорушність яких гарантовано Конституцією України.

На переконання суду належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як здоров`я людини та власність, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

Зважаючи на викладені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі, із конфіскацією майна, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий 03.04.2025 року о 22 год. 08 хв..

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.04.2025 року відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався ухвалами Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк основного покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 03.04.2025 року по день набрання вироком законної сили.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили - залишити без змін.

Долю речових доказів, відповідно до ст.100 КПК України, слід вирішити наступним чином:

-цифровий диск з відеофайлом із закладу швидкого харчування «Шаурма», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 2, відповідно до постанови слідчого - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000222;

-цифровий диск з відеофайлами наданими КУ «Центр інтегрованої системи відео спостереження та відео аналітики міста Одеси (Центр- «007»)», відповідно до постанови слідчого - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000222;

-мобільний телефон марки Iphone 11 Pro Maх, в корпусі сірого кольору, з номером телефону НОМЕР_4 , imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 , відповідно до зберігальної розписки - вважати повернутим належному власнику ОСОБА_6 .

Судові витрати, пов`язанні з залученням експерта та проведенням експертизи відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000222 - відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна у кримінальному провадженні №0000222 - не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000222 - не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 8, 9,100, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у виді 8 - ми (восьми) років позбавленням волі із конфіскацією майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення у період з 03.04.2025 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000222:

-цифровий диск з відеофайлом із закладу швидкого харчування «Шаурма», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 2, - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

-цифровий диск з відеофайлами наданими КУ «Центр інтегрованої системи відео спостереження та відео аналітики міста Одеси (Центр- «007»)» - зберігати у матеріалах кримінального провадження;

-мобільний телефон марки Iphone 11 Pro Maх, в корпусі сірого кольору, з номером телефону НОМЕР_4 , imei 1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 , відповідно до зберігальної розписки - вважати повернутим належному власнику ОСОБА_6 .

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1