Справа № 461/818/24
Провадження № 1-кс/461/3159/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про відвід

23.05.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції),

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 автоматизованою системою документообігу суду судді ОСОБА_1 розподілена для розгляду заява адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 , на розгляді якого перебуває клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000103 від 25.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У заяві про відвід адвокат ОСОБА_3 посилається на те, що 15.04.2025 у кримінальному провадженні № 0000103 від 25.01.2024 підозрюваному ОСОБА_6 було повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження. Одночасно з цим, слідчий запропонував підзахисному з?явитись до його службового приміщення у м. Львів в період часу з 10 год. до 18 год. 18.04.2025 для реалізації права на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Враховуючи, що повідомлення про виклик було здійснено менш, ніж за три дні до дати, на яку підозрюваний повинен був з?явитись, організація виїзду до м. Львова потребувала фінансових витрат, а ОСОБА_6 , який більше п?яти місяців перебував без роботи під цілодобовим домашнім арештом, не мав коштів для оплати проїзду, на електронну пошту слідчого й прокурора 17.04.2025 адвокат ОСОБА_3 направив Повідомлення про поважність причин неприбуття. У подальшому, майже протягом місяця від слідчого не надходило жодних повідомлень щодо нової дати, коли сторона захисту може ознайомитись провадження, а 09.05.2025 сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на заставу у розмірі 242 240 грн. Про дату розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 належним чином був повідомлений лише раз, коли дільничний офіцер поліції 12.05.2025 року о 17 год. 44 хв. вручив йому судову повістку на 13.05.2025 о 11 год. 15 хв. Зазначає, що це не перше клопотання сторони обвинувачення, яке розглядалось слідчим суддею ОСОБА_5 , і йому достеменно відомо про запровадження на території України, у тому числі й на території Київської області, комендантської години з 00:00 год. до 05:00 год. та про неможливість подолати підозрюваним ОСОБА_6 відстань в 600 км від місця проживання до приміщення суду менш ніж за 9-10 годин. До того ж, прямого автомобільного чи залізничного сполучення між селом Мала Вільшанка, Білоцерківського району, Київської області та містом Львів не існує і його підзахисний об`єктивно був позбавлений можливості з?явитись у судове засідання на вищевказаний час та дату. Таким чином, у судовому засіданні, яке відбулось 13.05.2025 об 11 год. 15 хв., слідчий суддя ОСОБА_5 не міг не знати, що підозрюваний ОСОБА_6 невчасно отримав судову повістку й фізично не може з?явитись в приміщення Галицького районного суду м. Львова. Проте, ігноруючи вищевказані обставини та вимоги ч.9 ст. 135 КПК України, ігноруючи навіть здоровий глузд, слідчий суддя ОСОБА_5 постановив ухвалу про привід ОСОБА_6 до Галицького районного суду м. Львова на 14 год. 00 хв. 14.05.2025 року. І це при тому, що раніше обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту діяв до 24 год. 00 хв. 13.05.2025. Відтак, у заявника, як у захисника підозрюваного ОСОБА_6 , постає цілком логічне запитання - який саме запобіжний захід збирався змінювати слідчий суддя ОСОБА_5 14.05.2025, коли дія раніше обраного запобіжного заходу вже скінчилась, та з якою метою він взагалі застосував такий захід процесуального примусу, тоді як сам прокурор у своєму клопотанні зазначав про закінчення дії раніше обраного запобіжного заходу 13.05.2025. Як наслідок, 14.05.2025 прокурор подав клопотання про залишення без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, а слідчий судля ОСОБА_5 своєю ухвалою його задовольнив. Наразі, для сторони захисту очевидним є той факт, що слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 категорично не дотримується вимог Кримінально-процесуального законодавства й свідомо надає перевагу стороні обвинувачення.

У судове засідання слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції адвокат ОСОБА_7 заяву про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 підтримав з мотивів, наведених у ній. Просив таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 заперечив, вказав що немає підстав для відводу слідчого судді.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши заяву про відвід, суд приходить до такого висновку.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. З метою дотримання цієї гарантії, за наявності підстав, передбачених статтями 75 та 76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

У приписах статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2017 «Про незалежність судової влади», яка по суті є відображенням сталої судової практики, зазначено, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 27.07.2006) орієнтують на те, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

У той же час, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У частині 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» (Заява № 21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Також, у пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» (заява N 7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Відповідно до частини 1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.ст.126,129 Конституції України).

Згідно зі зазначеними положеннями Конституції України рішення судді і відповідно до цього дії або бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (пов`язані з підготовкою, розглядом справ в судових інстанціях, перевіркою справ в апеляційному і касаційному порядку, звернення рішення до виконання, тощо) можуть оскаржуватися в чинному в даний час порядку, а не шляхом оскарження їх в інший суд першої інстанції. Таке оскарження порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішенні справ належним судом.

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23 травня 2001 №6-рп/2001 судоустрій і судочинство визначаються виключно законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 13.06.2007 р. «Про незалежність судової влади» зазначено таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Зі суті заяви про відвід вбачається фактична незгода адвоката ОСОБА_3 з процесуальними діями та рішеннями слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 .

Проте КПК України передбачає порядок перевірки законності процесуальних дій судді і постановлених ним процесуальних рішень, а також порядок їх оскарження у передбачених законодавством випадках. До компетенції судді суду першої інстанції не відноситься вирішення питання щодо законності процесуальних дій і процесуальних рішень іншого судді тієї ж судової інстанції.

Тому суддя Галицького районного суду міста Львова, який розглядає заяву про відвід, не має повноважень вирішувати законність процесуальних дій і процесуальних рішень слідчого судді ОСОБА_5 .

Отже, слідчим суддею ОСОБА_5 не допускались порушення чи зловживання при розгляді справи, які б могли свідчити про очевидність майбутнього судового рішення, або про його упередженість.

Заява про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 не містить передбачених ст.ст.75,76 КПК України правових підстав для відводу. Інші обставини, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 , не виявлені.

Тому заява про відвід не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 81 КПК України, суддя -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст цієї Ухвали проголошений 26.05.2025 о 09:15 год.

Суддя ОСОБА_8