ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/617/25 Номер провадження 11-сс/814/240/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 щодо невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 01.02.2025.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що зміст заяви ОСОБА_6 складається з викладення обставин цивільно-правового спору, який тривалий час існує між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і не містить вагомих обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких, разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься в ЄРДР.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити його скаргу на бездіяльність прокурора Миргородської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про злочин.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги, що прокурор допустив бездіяльність щодо внесення відомостей до ЄРДР за його заявою.

Вважає, що в діях ОСОБА_8 , яка 27.09.2024 звернулась із заявою про злочин до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, про те, що він перешкоджав їй виконати рішення суду та повідомила правоохоронному органу неправдиву інформацію та ввела правоохоронний орган в оману, наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 383, 384 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження.

Учасники провадження до апеляційного суду не з`явилися, звернулися із заявами про здійснення апеляційного розгляду без їх участі.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказаних вимог кримінального процесуального закону цілком дотримано.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подану до слідчого судді скаргу та зобов`язати службову особу Миргородської окружної прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести відомості до ЄРДР за його заявою повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізує її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до матеріалів, що надійшли до суду, 11.02.2025 до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність службової особи Миргородської окружної прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2025, в якій зазначив, що засобами поштового зв`язку він отримав листа від адвоката ОСОБА_9 (який діє в інтересах ОСОБА_8 ) у якому було клопотання у цивільних справах, де він (скаржник) є стороною. З цього клопотання йому стало відомо, що громадянка ОСОБА_8 зверталася 27 вересня 2024 року (безпосередньо) та 29 жовтня 2024 року (письмово) до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області із заявами про те, що її колишній чоловік ОСОБА_6 не виконує і перешкоджає рішенню суду, а саме рішенню Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023 у справі за №225/2468/21 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання дитини, яким визначено місце проживання їх сина разом з матір`ю. Дане рішення набрало законної сили 10.07.2024. А тому, посилання у клопотанні адвоката про те, що 27.09.2025 ОСОБА_6 перешкоджав ОСОБА_8 виконати рішення суду є неправдивою інформацією та введенням правоохоронного органу в оману. З урахуванням фактів вчинених злочинів 01.02.2025 він звернувся із заявою-повідомленням про злочин до Миргородської окружної прокуратури Полтавської області. Прокурор надав відповідь, про те що його заява направлена для проведення перевірки до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області. Вважав, що прокурор допустив бездіяльність, тому просив зобов`язати службову особу Миргородської окружної прокуратури, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, внести до ЄРДР відомості за його заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2025 та через 24 години з моменту внесення таких відомостей, надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, за ствердженнями заявника, відомості за його заявою від 01.02.2025 до ЄРДР внесені не були.

Як слідує із заперечень наданих прокурором, слідчим відділенням Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування п`яти кримінальних проваджень за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, розпочатих за аналогічними заявами ОСОБА_6 щодо повідомлення ОСОБА_8 до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області про невиконання судового рішення ОСОБА_6 , а саме: № 0000049 від 05.06.2024; № 0000055 від 28.06.2024; № 0000060 від 17.07.2024; № 0000010 від 15.01.2025; № 0000019 від 11.02.2025.

Досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях триває, рішення не прийнято.

Колегія суддів, дослідивши надані прокурором витяги з ЄРДР по зазначеним вище кримінальним провадженням, дійшла висновку, що вказані ОСОБА_6 обставини у заяві від 01.02.2025 фактично вже розслідуються в межах цих кримінальних проваджень, оскільки стосуються неодноразових звернень колишньої дружини ОСОБА_6 ОСОБА_8 до Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області із заявами про невиконання ОСОБА_6 одних і тих самих судових рішень у справі № 225/2468/21 рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2024 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 10.07.2024, що стосуються визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_10 та які постановою Верховного Суду від 20.11.2024 залишено без змін.

Отже, ініційовані ОСОБА_6 кримінальні провадження стосуються одних і тих самих обставин, які на думку заявника мали місце, а саме неодноразові повідомлення ОСОБА_8 до правоохоронного органу про невиконання ОСОБА_6 рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 31.01.2023, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08.05.2024 та постанови Дніпровського апеляційного суду від 10.07.2024.

Цих же обставин стосується і подана ОСОБА_6 заява про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2025, а тому підстав вважати, що наведена в ній інформація не може бути оцінена в межах існуючих кримінальних проваджень, колегія суддів не вбачає.

Слід також звернути увагу, що КПК України не передбачає багаторазове (повторне) внесення до ЄРДР відомостей про одне й те ж саме кримінальне правопорушення, а повторне ініціювання кримінального провадження за тими самими фактами може призвести до безпідставного залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також необґрунтованого витрачання сил і засобів правоохоронних та судових органів.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а отже апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3