Справа № 125/1221/25
Провадження №11-кп/801/976/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000052, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 05 червня 2025 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ялтушків Барського району Вінницької області, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

у с т а н о в и в :

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

Покладено на ОСОБА_9 обов`язки, визначені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 591 КК України:

періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Ухвалено строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_9 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у розмірі 11 026,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Державної екологічної інспекції у Вінницькій області майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 143 854 грн.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

За обставин встановлених судом та детально викладених у вироку суду, ОСОБА_9 визнано винуватим у тому, що 05 червня 2025 року приблизно о 05:00 год, маючи протиправний умисел на зайняття рибним промислом без передбаченого законом дозволу, у порушення вимог статті 521 Закону України «Про тваринний світ» та Правил любительського і спортивного рибальства», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою вилову водних біоресурсів, заздалегідь підготувавшись, перебуваючи на дерев`яному човні, одягнутим у гумовий рибальський костюм чоботи, та використовуючи заборонене знаряддя лову рибальську сітку, на річці Лядова (ліва притока річки Дністер, район басейну річки Дністер) біля села Слобода Ялтушківська Жмеринського району Вінницької області, здійснив незаконний вилов риби та здобув водні біоресурси у загальній кількості 89 особин, а саме: карася сріблястого 86 екземплярів, вартістю 1 581 грн за один екземпляр; окуня звичайного 2 екземпляри, вартістю 3 162 грн за один екземпляр; плітки 1 екземпляр на суму 1 564 грн, чим здійснив вилучення водних живих ресурсів із природного середовища.

Відповідно до висновку судової інженерно-економічної експертизи № 1458/25-21 від 27 червня 2025 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 29 вересня 2023 року за № 1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів» ОСОБА_9 заподіяв істотну шкоду рибному господарству України на суму 143 854 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 , не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, просить вирок Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2025 року змінити в частині вирішення питання про речові докази та заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить виключити з резолютивної частини вказівки про скасування арешту, накладеного на речові докази, а також їх знищення та доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про застосування на підставі ст. ст. 961, 962 КК України, п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України спеціальної конфіскації речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

В решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

місцевий суд не застосував щодо речових доказів (сіткоснастевого знаряддя лову, гумового рибальського костюму чобіт) закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме спеціальну конфіскацію, передбачену ст. ст. 961, 962 КК України, оскільки вони були використані як знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

посилання суду щодо скасування арешту на речові докази не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 та представник потерпілого ОСОБА_10 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутністю учасників провадження, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце його проведення, оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, ця обставина не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З оскаржуваного вироку слідує, що суд першої інстанції, відповідно до положень ст. 382 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження. При цьому в матеріалах кримінального провадження міститься заява про те, що обвинувачений ОСОБА_9 надав письмову заяву, відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, погодився з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду та погодився з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Представник потерпілого ОСОБА_10 надала письмову заяву, відповідно до якої погодилася з встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду та погодилася з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення судового засідання.

Доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині вирішення питання про долю речових доказів та заходу забезпечення кримінального провадження є обґрунтованими та заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, які були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, наданих суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішення законної сили. При цьому: 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використанні як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Частиною 1 ст. 961 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Засоби вчинення злочину це предмети матеріального світу, що застосовуються злочинцем при вчиненні суспільно небезпечного діяння.

Знаряддя вчинення злочину, це матеріальний предмет, який використовується винною особою безпосередньо для впливу на об`єкт кримінально-правової охорони. Тобто, знаряддя вчинення злочину це предмет, за допомогою якого винна особа вчиняє злочин і без нього, в даному конкретному випадку, злочин не міг бути вчиненим.

Із системного аналізу указаних норм слідує, що знаряддями скоєння злочину є лише ті предмети, що були використані для виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Аналогічна позиція міститься у постановах Верховного Суду вiд 24 листопада 2020 року у справі №153/112/20 та від 02 червня 2020 року у справі № 748/1457/19.

Із фактичних обставин справи, визнаних місцевим судом доведеними, слідує, що обвинувачений ОСОБА_9 інкримінований йому кримінальний проступок із використанням належних йому сіткоснастевого знаряддя лову сітки, розміром: довжина 80 м, висота 1,7 м, вічко 6х6 см, а також гумового рибальського костюма чобіт.

Отже, указане майно відповідає ознакам, встановленим п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України та, на підставі ст. 961 КК України, підлягає спеціальній конфіскації у власність держави.

На указане суд першої інстанції уваги не звернув та ухвалив помилкове рішення про знищення указаних речових доказів.

Ба більше, згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у видi конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи викладене, скасування судом арешту, накладеного на речові докази ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2024 року у справі № 183/4229/23 (провадження № 51-5837кмо23) зроблено висновок, що:

«рішення апеляційного суду, яким застосовується спеціальна конфіскація постановлюється у формі ухвали, оскільки застосування згідно з положеннями статей 961, 962 КК України судом апеляційної інстанції спеціальної конфіскації не є тим «іншим випадком», передбаченим ч. 1 ст. 421 КПК України, що погіршує становище обвинуваченої».

Отже, неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність перешкодило суду прийняти законне, обґрунтоване рішення в частині вирішення питання щодо спеціальної конфіскації майна та заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для зміни вироку при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення питання про речові докази та заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 40000052, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 червня 2025 року щодо ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 249 КК України змінити в частині вирішення питання про речові докази та заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту.

На підставі ст. ст. 961, 962 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави сіткоснастеве знаряддя лову сітку, розміром: довжина 80 м, висота 1,7 м, вічко 6х6 см, та гумовий рибальський костюм чоботи.

Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про скасування арешту з сіткоснастевого знаряддя лову сітки, розміром: довжина 80 м, висота 1,7 м, вічко 6х6 см, та гумового рибальського костюму чобіт, накладеного ухвалою слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року.

В решті вирок залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4