Справа №705/6318/16-к
1-кп/705/37/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001221 від 27 липня 2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 15.02.2002 року Южнеукраїнським міським судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2 КК України до трьох років та шість місяців позбавлення волі; 2) 01.07.2003 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 391 КК України до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково не відбутий строк 1 рік по вироку Южнеукраїнського міського суду від 15.02.2002 року і остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі; 3) 01.07.2003 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ст. 391, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі; 4) 12.10.2005 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ст. 185 ч. 2, ст. 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки; 5) 21.11.2006 Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано частково не відбутий строк 2 роки позбавлення волі по вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2005 року і остаточно призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі. 14.08.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання, судимість в установленому порядку не знята та не погашена, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 26.07.2016, близько 05 год. 30 хв., з метою незаконного заволодіння транспортним засобом проник через відкриту хвіртку на територію огородженого подвір`я за адресою АДРЕСА_2 , де повторно, діючи умисно та цілеспрямовано, викотив мопед марки «Вайпер» за територію вище вказаного подвір`я та не заводячи двигун скотився на ньому в низ по дорозі до старої бойлерної, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де його заховав. В подальшому, а саме 27.08.2016 року реалізував його гр. ОСОБА_6 за 2000 грн.

Згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи №4/1365 від 27.08.2016 року ринкова вартість матеріального збитку потерпілому ОСОБА_7 становить 5950 грн..

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинено повторно, поєднане з проникненням в інше сховище.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати покази.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту в суді показав, що викладені в обвинувальному акті обставини він визнає. Дата і час відповідають дійсності. Дійсно він з подвір`я за адресою АДРЕСА_2 , заволодів мопедом «Вайпер», який в подальшому продав за 2000 грн., кошти витратив на свої потреби, у вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав до суду відповідну заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, вказав, що шкоду йому відшкодовано в повному обсязі, претензій до ОСОБА_5 не має, просив суворо не карати.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, який визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_5 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, речових доказів та витрат на залучення експерта, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинено повторно, поєднане з проникненням в інше сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, жодних осіб на утриманні не має, неодноразово судимий, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, являється інвалідом ІІІ групи.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вчинення обвинуваченим умисного тяжкого злочину, позицію потерпілого, яким не заявлено цивільний позов, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого, особу винного, його сімейний стан та стан здоров`я, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.2 ст.289 КК України слід призначити у межах мінімальної санкції даної статті у виді позбавлення волі без конфіскації майна, та із застосуванням ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, так як, на думку суду, виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

У зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на обвинуваченого ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта становлять 351 грн. 84 коп., які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обрано, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів у розмірі 351,84 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: мопед марки «Вайпер», який передано на відповідальне зберігання потерпілому гр. ОСОБА_7 під розписку залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8