Справа № 461/5180/25
Провадження № 1-кс/461/4081/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання слідчого слідчого відділу Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, із середньою освітою, не одруженого, утриманців немаючого, військовозобов`язаного, не депутата, не інваліда, згідно ст. 89 КК України раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням слідчий слідчого відділу Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі- Указ Президента), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні, який у подальшому неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та законами України та який діє по теперішній час.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених Указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 3 Указу Президента України визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до рішення Прикордонної служби України №23-61122/0/6/-22, прийнятого у відповідності до Указу Президента, з метою забезпечення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, проведення своєчасної та повної мобілізації, заборонено на період дії правового режиму воєнного стану, виїзд за межі України громадян України чоловічої статті віком від 18 до 60 років.

Крім цього, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», встановлено правила перетину державного кордону громадянами України.

Однак, в порушення вище вказаних вимог законодавства, ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння його вчиненню порадами і вказівками, діючи з корисливих мотивів, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2025 року, увійшов у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою вони розробили злочинний план, який полягав у пошуку осіб, які мають намір перетнути державний кордон України без законних підстав та незаконне переправлення таких осіб через державний кордон України.

Так, на початку травня 2025 року, під час зустрічі в м. Львові ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що у ОСОБА_7 , відсутні законні підстави для перетину державного кордону України в умовах правового режиму воєнного стану, в ході розмови запропонував останньому посприяти у перетині ним державного кордону України.

Зокрема, 19 травня 2025 року, ОСОБА_7 прибув на попередньо обумовлене місце зустрічі з ОСОБА_4 , а саме у кав`ярню «Світ кави», що за адресою: м. Львів, площа Катедральна, 6, де останній під час розмови, діючи умисно, з корисливих мотивів, запевнив ОСОБА_7 , що він разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, зможе незаконно переправити його через державний кордон України за грошову винагороду в сумі 8 000 доларів США, котрі йому необхідно надати перед виїздом.

В подальшому, 27 травня 2025 року, ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, через інтернет месенджер «Whatsapp» за номером надав вказівку ОСОБА_7 надіслати йому фотознімки свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон. На виконання якої ОСОБА_7 цього ж дня надіслав ОСОБА_4 інтернет месенджером «Whatsapp» за номером в фотознімки свого паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Далі, 28 травня 2025 року, ОСОБА_4 , використовуючи мобільний додаток «WhatsApp», повідомив ОСОБА_7 про готовність документів, які допоможуть йому безперешкодно проїжджати блокпости та безпечно прибути до державного кордону в Закарпатській області, та повідомив про необхідність зустрітись для детального роз`яснення механізму незаконного переправлення його через державний кордон України.

02 червня 2025 року ОСОБА_7 прибув на попередньо обумовлене місце зустрічі з ОСОБА_4 , а саме у кав`ярню «Світ кави», що за адресою: м. Львів, площа Катедральна, 6, де ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомив ОСОБА_7 , що невстановлена досудовим розслідуванням особа підготувала документи, які усунуть перешкоду проїзду через блокпости на території України з метою безпечного прибуття до державного кордону України, які будуть надані ОСОБА_7 в автобусі, під час перевезення його на територію Закарпатської області. Також, ОСОБА_4 в ході вказаної зустрічі повідомив, що з метою незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України його та інших осіб перевезуть до кордону України на територію Закарпатської області де заселять в готель, очікувати подальших вказівок та відповідного часу незаконного перетину кордону України в напрямку країн Європейського Союзу.

З метою реалізації свого злочинного наміру, 03 червня 2025 року

ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, під час телефонної розмови з ОСОБА_7 повторно розповів про механізм незаконного перетину державного кордону України, надавав поради та вказівки, а також з метою переконання ОСОБА_7 у правдивості своїх намірів та можливості вчинення дій щодо незаконного переправлення його через державний кордон України зазначив, що до нього зателефонує невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка більш детально роз`яснить механізм незаконного перетину державного кордону України.

Цього ж дня, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_4 , зателефонувала до ОСОБА_7 та повідомила механізм незаконного переправлення його через державний кордон України, а саме повідомила, що злочинною групою буде забезпечено безпечне перевезення ОСОБА_7 через блокпости з м. Львова до м. Мукачева Закарпатської області, а також перевезення на іншому автомобілі з м. Мукачева до ділянки кордону та незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України в напрямку Республіки Румунія, в заздалегідь визначеному місці кордону, поза встановленими пунктами пропуску.

Так, 24.06.2025 близько 13 год. 03 хв. в ході розмови ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_7 про зустріч для передачі грошових коштів в сумі 8 000 доларів США за незаконне переправлення останнього через кордон України.

Цього ж дня біля 14 год. 05 хв. ОСОБА_7 прибув на попередньо обумовлене місце зустрічі з ОСОБА_4 до супермаркету «Арсен», що за адресою: м. Львів, проспект В.Чорновола, 93, де ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі грошових коштів за його незаконне переправлення через державний кордон України в напрямку Республіки Румунія а також повторно надавав вказівки та поради та роз`яснював механізм перетину державного кордону. Окрім цього з метою переконання ОСОБА_7 у правдивості своїх намірів та можливості вчинення дій щодо незаконного переправлення його через державний кордон України, під час зустрічі, зателефонував до невстановленої досудовим розслідуванням особою, якій повідомив по готовність ОСОБА_7 передати грошові кошти та уточнив дату виїзду. В ході розмови ОСОБА_4 з невстановленою досудовим розслідуванням особою, остання висловила бажання поспілкуватись з ОСОБА_7 . В ході вказаної розмови невстановленою досудовим розслідуванням особою повідомила ОСОБА_7 , що після передачі грошових коштів його переправляють через державний кордон України в напрямку Республіки Румунія. Після цього близько 14 год. 45 хв. ОСОБА_4 перебуваючи біля входу до супермаркету «Арсен», що за адресою: м. Львів, проспект В.Чорновола, 93, де ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_7 обумовлену грошову винагороду у сумі 8000 доларів США (що станом не на 24.06.2025 відповідно до курсу НБУ становило 334 960 гривень) за незаконне переправлення його через державний кордон України та у сприянні вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, після чого працівниками правоохоронних органів була припинена незаконна діяльність ОСОБА_4 , якого затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що він, діючи у порушення вимог ст. 68 Конституції України, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 24.06.2025 близько 14 год. 45 хв., в приміщення мережі супермаркетів «Арсен», що за адресою: м. Львів, проспект В.Чорновола, 93, одержав від ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 8000 доларів США за організацію, сприяння порадами та вказівками (щодо місця та деталей перетину державного кордону України), наданням засобів та усуненням перешкод для незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України, тобто у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та у сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

24.06.2025 о 14:47 год. ОСОБА_4 фактично затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

25.06.2025 ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами виконання доручень оперативними працівниками; протоколами допитів свідка ОСОБА_7 ; протоколом огляду та вручення грошових коштів; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України від 24.05.2025 в ході якого виявлені грошові кошти у сумі 8000 доларів США; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Оцінюючи особу підозрюваного та вчиненого ним кримінального правопорушення, досудове слідство приходить до переконання в наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків невиконанням останнім процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також того факту, що останній намагався уникнути кримінальної відповідальності шляхом втечі на автомобілі, під час чого здійснив наїзд на працівників поліції, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не в силі запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання слідчого заперечив покликаючись на його необгрунтованість. Вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону.

25.06.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного в клопотанні кримінального правопорушення, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 25.06.2025, вчинив зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що санкція інкримінованого ОСОБА_4 злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому у випадку визнання його винним у вчиненні злочину, йому загрожує реальний термін ув`язнення, а відтак з метою уникнення покарання він може переховуватися від слідства та суду, в тому числі шляхом залишення території України, оскільки підозрюваний займався незаконним переправленням осіб через державний кордон України та володіє знаннями і навичками незаконного перетинання кордону. Крім того, внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 24.02.2022 Україною згідно відкритих даних не контролюється орієнтовно 15-20% власної території, що створює додаткові можливості для залишення території України, в тому числі поза офіційними пунктами пропуску. Так, ОСОБА_4 поза пунктами пропуску може здійснити виїзд на непідконтрольні Україні території, зокрема на непідконтрольні території Херсонської, Донецької, Запорізької та Луганської областей з метою переховування від органів досудового розслідування.

Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), підтверджується тим, що органом досудового розслідування на даному етапі не відшукано та не вилучено усіх документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні, зокрема документів, які мали бути надані особі з метою безперешкодного пересування територією України.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, в тому числі на свідка ОСОБА_7 , шляхом залякування оскільки у зв`язку з врученням підозрюваному копій матеріалів, останній володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Крім того станом на теперішній час у кримінальному провадженні не встановлено та не допитано всіх свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також вони не допитані в судовому засіданні.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) полягає у тому, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні необхідно провести низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у зв`язку із чим, підозрюваний може перешкоджати їх проведенню, зокрема, може негативно впливати на хід досудового розслідування, узгоджувати свої показання з показаннями свідків та осіб, які ще не допитані в ході досудового розслідування, однак можливо є співучасниками злочину, давати цим особам поради з врахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування з метою створення собі штучного алібі щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню. Також, перебуваючи на волі підозрюваний може повідомити іншим співучасникам відомі йому деталі кримінального провадження з метою уникнення ними кримінальної відповідальності та знищення доказів чи речових доказів, які підтверджують його та їхню причетність.

Ризик, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється), полягає в тому, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, враховуючи обізнаність про дієві способи та місця де можливо найбільш безперешкодно незаконно перетнути державний кордон, а тому не виключаються спроби повторного вчинення вказаних корисливих кримінальних правопорушень останнім. Також може вчинити інше кримінальне правопорушення, маючи відомості щодо всіх свідків, яких допитано в рамках вказаного кримінального провадження, а також тих, які на даний час досудовим розслідуванням не встановлені, маючи спільників, може вчинити надання неправомірної вигоди схиливши їх до дачі неправдивих показань.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків спростовуються стадією кримінального провадження, в якому досудове розслідування не закінчено, на даний час не встановлено всіх свідків та осіб, які можуть бути причетними до вчинення вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим наявна потреба у застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав слідчий у клопотанні.

Підозрюваний відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого в частині обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо розміру застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Вирішуючи питання про визначення розміру застави, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

У клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкий злочин, беручи до уваги ймовірне вчинення вказаною особою протягом тривалого часу аналогічних кримінальних правопорушень, суттєву збагаченість за рахунок можливого системного вчинення подібних злочинів, суму отриманих злочинним шляхом коштів в сумі 8000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 24.06.2025 року становило 334 960 гривень з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слід призначити ОСОБА_4 заставу у розмірі не менше 130 (ста тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 393 770 (триста дев`яносто три тисячі сімсот сімдесят) гривень.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого (підозрюваного) на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Слідчим у клопотанні належним чином не обгрунтовано що застава у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та необхідності визначення застави у 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя приймає до уваги доводи захисника про те, що вказаний у клопотанні розмір застави у 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб необґрунтований та непомірний для підозрюваного, а тому, враховуючи тяжкість злочину, його суспільну небезпечність та наслідки, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 242240 гривень 00 копійок.

Даний розмір застави слідчий суддя вважає достатнім та таким, що забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

За наведених вище обставин подане клопотання підлягає частковому задоволенню.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Львівського РУП № 1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000043 від 30.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 22.08.2025 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму у 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду за першим викликом, в тому числі і телефонним;

-не відлучатися з м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до Головного управління ДМС у Львівській області, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Січових Стрільців, 11 свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-не спілкуватися із свідком ОСОБА_7 ..

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею на підозрюваного у разі внесення застави, визначити до 22 серпня 2025 року.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.06.2025 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_9