Справа № 642/2394/20
Провадження 1кп/642/14/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові, в режимі відео конференції, кримінальне провадження № 0000630 від 14 березня 2020 року стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного місця проживання не має, на час розгляду справи утримується під вартою у ДУ «Київській слідчий ізолятор», раніше судимої:

- 13 січня 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі;

- 15 травня 2018 року Соломенським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, звільнена 18.10.2018 р. на підставі ч. 5 ст. 72 КК України ,

- 09 вересня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі (вирок на час розгляду справи законної сили не набрав),

яка обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2020 року приблизно о 23 год. 15 хв., ОСОБА_7 , знаходячись разом із особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження (далі - Особа 2), у приміщенні кафе «Козацька хата», розташованого на території Південного вокзалу за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 62, помітили раніше знайомого Особи 2 - ОСОБА_8 , у якого у цей час при собі знаходились грошові кошти у сумі близько 1650 грн. В ході спільного вживання спиртних напоїв у ОСОБА_7 та Особи 2 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна - грошових коштів ОСОБА_8 . У цей час ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою та в групі з вказаною особою, реалізуючи злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, діючи з корисливих мотивів, заздалегідь розподілили між собою ролі, згідно яких ОСОБА_7 повинна була підійти до потерпілого ОСОБА_8 і спровокувати конфлікт, а Особа 2 мала відкрито заволодіти його грошовими коштами.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні кафе «Козацька хата» підійшла до ОСОБА_8 , де згідно розподіленим ролям, реалізуючи злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливого мотиву, виштовхнула його з приміщення кафе, від чого останній впав на спину на землю, а вона нанесла потерпілому близько восьми ударів ногами в обличчя і голову та близько чотирьох ударів руками в область обличчя. Потім ОСОБА_7 навалилась на потерпілого, що лежав на землі, і не даючи йому змоги підвестись, дістала з кишені його джинс грошові кошти у сумі 1500 гривень і передала Особі 2, яка стояла поруч із потерпілим ОСОБА_8 , і в цей час нанесла останньому не менше двох ударів в область обличчя і тулубу руками, а потім реалізуючи спільний злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, з лівої кишені брюк ОСОБА_8 дістала гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 11 гривень, які в подальшому передала ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_7 спільно з Особою 2 з місця вчинення злочину зникли, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 1511 гривень.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 09-1040/2020 від 14.03.2020 у ОСОБА_8 мають місце синці і садна на голові та обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці за механізмом удару - стиснення та могли бути отримані в межах доби до проведення експертизи. За ступенем тяжкості синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не менше 6-ти днів (п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не визнала, визнала свою винуватість в частині нанесення потерпілому легких тілесних ушкоджень, а щодо грабежу заперечувала та показала, що в той вечір, у березні 2020 року, точну дату та часу не пам`ятає, але був вже пізній вечір, вона зі своїм співмешканцем знаходились на Південному вокзалі, там вживали спиртні напої, а потім зайшли до кафе «Козацька хата» (поряд з кафе «Сели-поели»), де вона зустріла знайому ОСОБА_9 , та вони разом продовжили вживати спиртні напої. Під час вживання спиртного у неї з потерпілим, який сидів поряд з ОСОБА_9 та був на підпитку, стався словесний конфлікт, оскільки він її образив та поводив себе неадекватно. Потім вона виштовхала потерпілого з кафе, той впав на спину, вона почала наносити йому удари руками і ногами в різні частини тіла, а ОСОБА_9 «шарила» у нього по карманам, та саме у неї потім виявили грошові кошти потерпілого. Вона особисто грошей у потерпілого не забирала. ОСОБА_9 передала їй 11 грн., які в подальшому були у неї вилучені.

Незважаючи на часткове визнання вини, винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, при встановлених під час судового розгляду обставин підтвердилась сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які спростовують її показання в суді.

Судом було здійснено можливі заходи щодо виклику та забезпечення явки у судове засідання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , надавалися доручення в порядку ст. 333 КПК України, щодо встановлення їх місцезнаходження, проте встановити місцезнаходження потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_13 не виявилость можливим. Свідок ОСОБА_10 за станом здоров`я не має змоги прибути до суду. Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наразі перебувають на військовій службі в зоні бойових дій та не мають можливості прибути до суду.

З огляду на викладені обставини, з метою повного та всебічного дослідження доказів, враховуючи, що під час минулого судового розгляду здійснювався допит потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , прокуром були заявлені клопотання, які підтримані обвинуваченою та її захисником, про дослідження показань потерпілого та свідків відповідно, які були надані ними під час минулого судового розгляду шляхом відтворення звукозапису та/або відеозапису судових засідань.

Однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Вказаній засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах, що кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19 листопада 2019 року в справі № 750/5745/15-к.

Отже, положення ч. 4 ст. 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа надавала перед іншим складом суду в тій же справі.

На відміну від допиту в порядку ст. 225 КПК України, яка допускає допит за відсутності однієї зі сторін, допит під час судового розгляду справи по суті відбувається за обов`язкової участі сторін. Такий допит надає сторонам, зокрема, стороні захисту, можливість провести його більш ефективно, оскільки на цей час учасникам вже відомі елементи пред`явленого обвинувачення та докази отримані під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що показання, які особа надавала під час минулого судового розгляду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час нового судового розгляду.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується, що в цій справі потерпілий ОСОБА_8 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 давали показання під час минулого судового розгляду, під час нового розгляду справи в місцевому суді забезпечити явку цих осіб для їхнього безпосереднього допиту не вдалося.

Суд, дотримуючись приципу розумного строку розгляду криміального провадження, з огляду на те, що протягом тривалого часу неможливо було забезпечити явку потерпілого та свідків до суду, введення воєнного стану на території України, з огляду на позицію учасників кримінального провадження, які пітримали вказані клопотання, вважав за можливе дослідити показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , надані ними під час минулого судового розгляду.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 19 червня 2020 року допиту потерпілого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 13.03.2020 р. ввечері він знаходився на Південному вокзалі, де в кафе зустрів знайому ОСОБА_9 , з якою вживали спиртне, а потім перейшли до кафе «Козацька хата», там ОСОБА_9 бачила, де у нього знаходяться гроші, коли він розплачувався на барі. Тут до них підійшла знайома ОСОБА_9 обвинувачена ОСОБА_7 , вони разом розпивали спиртне, остання зухвало розмовляла, а коли він запитав: «Хто ти така?», вона виштовхала його з кафе, перечепившись, він впав на асфальт, а ОСОБА_7 почала наносити удари руками та ногами по його голові та животу. Після чого, притиснувши його до асфальту, вона прибрала його руку, що знаходилась на кишені, з цієї кишені джинс витягла три купюри по 500 грн. і передала їх ОСОБА_9 , яка стояла поруч. Потім ОСОБА_7 знову його лупцювала і не давала змоги піднятися, а ОСОБА_9 із задньої кишені джинс дістала його гаманець, який бачила у нього в кафе при розрахунках, забрала з нього гроші, а пустий гаманець поклала назад. Всього обвинувачена завдала йому не менше трьох ударів в голову та більше шести ударів по тулубу. При побитті він при свідомості все бачив чітко і вважає, що дії обвинуваченої та ОСОБА_9 були узгоджені, і вони обидві витягали у нього гроші. Згодом прибула поліція, затримала обвинувачених, і він у відділку впізнав ОСОБА_7 . У нього після побиття боліла голова, а на затилку була велика шишка. Причин оговорювати обвинувачену у нього немає.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 17 грудня 2020 року допиту свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що 13 березня 2020 о 20 год. він разом з ОСОБА_11 заступив на чергування по охороні громадського порядку і знаходились на території Південного вокзалу м. Харкова. Піздно ввечері до них звернувся невідомий чоловік і повідомив, що біля кафе «Козацька хата» дві жінки лупцюють чоловіка. Вони підійшли до вказаного кафе, де побачили чоловіка із закривавленим обличчям, який сидів на бордюрі і пояснив, що його побили дві жінки і забрали у нього гроші, одна з яких йому була знайома, та описав їх прикмети. Він почав надавати допомогу чоловіку, а ОСОБА_11 пішов до компанії, що була поряд і на яку вказував потерпілий. Після того він супроводив побитого чоловіка до відділку, де той написав заяву про вчинений злочин щодо нього обвинуваченими.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 17 грудня 2020 року допиту свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 13 березня 2020 після 20 години під час чергування з ОСОБА_12 по охороні громадського порядку на території Південного вокзалу один чоловік повідомив, що біля кафе «Козацька хата» дві жінки б`ють якогось чоловіка. Згодом біля кафе побачили чоловіка із закривавленим обличчям, який був в стані алкогольного сп`яніння, сидів на бордюрі і пояснив, що його побили дві жінкі, які забрали у нього грошові кошти та описав прикмети жінок, показавши в сторону компанії, яка знаходилась неподалік від нього. ОСОБА_12 залишився надавати первинну медичну допомогу потерпілому, а він серед компанії близько п`яти осіб, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, виявив двох жінок, на яких вказував потерпілий.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 09 лютого 2021 року допиту свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що він працює у медичному пункті на Південного вокзалі. В середині березня 2020р. він о 8 год. заступив на добове чергування, а ввечері був викликаний на платформу для транспортування чоловіка на інвалідній колясці. Проходячи біля готелю «Експрес» біля кафе «Сели поели» він бачив як хтось б`є чоловіка, який лежав на землі, при цьому він зупинився, подивився, але ні з ким не спілкувався. На досудовому слідстві він приймав участь у впізнанні особи, яка била чоловіка і впізнає спій підпис в протоколі, також він підтверджує всі відомості зазначені в протоколі, оскільки тоді пам`ятав краще.

Згідно з аудіо/відео-записом судового засідання від 01 березня 2021 року допиту свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що він вночі, проходячи поряд з кафе в напрямку готелю «Експрес» Південного вокзалу, побачив чоловіка, який лежав на землі і його били дві жінки. Потім у відділку поліції він впізнавав цих двох жінок (в т.ч. ОСОБА_7 ) та особисто розписався в протоколах впізнання від 14.03.2020 р. Також впізнає себе на відеозаписі з камер відеоспостереження з місця події.

Крім того, вина обвинуваченої підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

-Заявою ОСОБА_8 до Холодногірського ВП ГУНП в Х/О від 13.03.220 р. про прийняття заходів до двох невідомих жінок, які спричинили йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи його грошовими коштами у розмірі 1520 грн. (з них три купюри по 500 грн.), що знаходились у нього в кишені. Вказана заява зареєстрована у системі «Інформаційний портал Національної поліції України» та журналі єдиного обліку Холодногірського ВП ГУНП в Х/О 13.03.2020 р. за № 5202 (т.1 а.с. 128).

-Згідно протоколу огляду місця події від 14.03.2020р. з ілюстрованим матеріалом слідчим в присутності понятих було оглянуто ділянку місцевості де дві невстановлені особи жіночої статі відкрито заволоділи коштами ОСОБА_8 , нанісши йому тілесні ушкодження. Ділянка розміром 20х20 кв.м. з покриттям із тротуарної плитки знаходиться за адресою м. Харків, площа Привокзальна, 1 поряд з готелем «Експрес». З лівого боку маються будівлі магазинів та кафе, а подалі праворуч розташований металевий паркан сірого кольору (т.1 а.с. 209-212)

-Як вбачається з протоколу огляду місця події від 14.03.2020 р. з відеозаписом слідчої дії, що був досліджений в судовому засіданні, у приміщенні відділу поліції на ст. Харків-Пас. за адресою м. Харків, площа Привокзальна, в присутності понятих, після затримання на місці події двох жінок, одна з яких представилась ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інша - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На запитання слідчого «Чи маються у вас при собі речі, які вам не належать?» ОСОБА_9 відповіла, що у неї маються 1500 грн., які дістала з правої кишені штанів сірого кольору та 11 грн.. При цьому пояснила, що вказані гроші після сумісного побиття зі своєю знайомою, яка знаходиться поряд, вона витягла з кишені побитого чоловіка. Вище зазначені грошові кошти: три купюри номіналом по 500 грн. (ФД 1619383, СЗ 9930967, ВВ 3933521), по одній купюрі номіналом 10 грн. (КМ4127582) 1 грн. (УВ 5737960), були вилучені та опечатані (т.1 а.с. 213-216).

-Згідно протоколу огляду предметів і постанови слідчого, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні: грошові кошти в сумі 1511 грн., в тому числі три купюри номіналом по 500 грн. (ФД 1619383, СЗ 9930967, ВВ 3933521), одна купюра номіналом 10 грн. (КМ4127582) і одна купюра номіналом 1 грн. (УВ 5737960) (т.1 а.с. 129-136).

-В протоколі пред`явлення для впізнання від 14.03.2020 р. зафіксовано, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав за рисами обличчя, статурою тіла і по одягу особу ОСОБА_7 (під № 4), яка разом з іншою жінкою спричинили йому тілесні ушкодження та заволоділи грошовими коштами на території Південного вокзалу 13.03.2020 р. (т. 1 а.с. 89-94).

-Згідно відомостей, зафіксованих у протоколі слідчої дії від 14.03.2020 р., потерпілий ОСОБА_8 при пред`явленні для впізнання за рисами обличчя, будовою тіла і кольором волосся та одягом впізнав особу під № 3 ( ОСОБА_9 ), яка разом з іншою жінкою 13.03.2020 р. на території Південного вокзалу м. Харкова спричинили йому тілесні ушкодження і відкрито заволоділи його грошовими коштами у розмірі 1520 грн. (т. 1 арк.137-142).

-Як вбачається з протоколу від 02.04.2020 р. пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_10 за рисами обличчя і будовою тіла впізнав особу під №1 ( ОСОБА_7 ) як жінку, яку він бачив у нічний час 13.03.2020 р. на вокзалі Харків-Пас., яка руками та ногами наносила удари в область голови і тіла чоловіка, що лежав на землі біля привокзального кафе (т. 1 арк. 143- 145).

-Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.03.2020р. свідок ОСОБА_14 за рисами обличчя, будовою тіла і кольором волосся та одягом впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_9 ) як жінку, яка 13.03.2020 р. на території Південного вокзалу м. Харкова спричиняла тілесні ушкодження невідомому чоловікові та відкрито заволоділи його грошовими коштами (т. 1 арк.157-162).

-Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.03.2020 р. свідок ОСОБА_14 за рисами обличчя, будовою тіла і кольором волосся та одягом впізнав особу під № 4 ( ОСОБА_7 ) як жінку, яка 13.03.2020 р. разом з іншою жінкою спричиняла тілесні ушкодження невідомому чоловікові на території Південного вокзалу м. Харкова (т. 1 арк. 163-168).

-Згідно висновку судово-медичного експерта № 09-1040/2020 від 14.03.2020 у ОСОБА_8 , мають місце синці та садна на голові та обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці за механізмом удара - стиснення та могли бути отримані в межах доби до проведення експертизи. За ступенем тяжкості синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не менше 6-ти днів (п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.) (т. 1 арк. 169).

-Як вбачається із протоколу слідчого експерименту від 07.04.2020 р. та доданих до нього фототаблиць, в присутності понятих та за участю захисника ОСОБА_15 підозрювана ОСОБА_7 розповіла та показала на місці, що 13.03.2020 р. близько 20 години вона зі своїм співмешканцем знаходилась на території Південного вокзалу, де в кафе зустріла свою знайому на ім`я ОСОБА_16 , а згодом вони зайшли до іншого кафе біля готелю «Експрес», куди пізніше прибула її знайома ОСОБА_16 , яка перебувала за столиком з невідомим чоловіком ( ОСОБА_8 ). Під час спільного розпивання спиртного напою у неї ( ОСОБА_7 ) виник конфлікт з цим чоловіком, в ході якого вона виштовхала його з кафе на вулицю, в результаті чого той впав на спину на тротуар. Після чого, підійшовши до потерпілого, вона нанесла йому більше трьох ударів ногою в область обличчя і грудної клітини. В цей час її знайома ОСОБА_16 підійшла до потерпілого, який продовжував лежати на землі і находилась поруч нього, але вона не бачила, що та робила з потерпілим, бо відійшла від нього на декілька кроків (т. 1 арк.146-156).

-Згідно протоколу слідчого експерименту від 09.04.2020р. з відеозаписом слідчої дії, який досліджений в судовому засіданні, в присутності понятих ОСОБА_8 на території Привокзальної площі повідомив та показав як 13.03.2020 р., знаходячись на Південному вокзалі, він зайшов до кафе «Козацька хата» біля готелю «Експрес», де зустрів знайому на ім`я ОСОБА_17 , з якою вживав спиртні напої. У нього були грошові кошти в джинсах 1500 грн. та гаманці - 150-200 грн. В подальшому до них приєдналась подруга ОСОБА_16 - жінка повної статури з темним волоссям, одягнута у темний одяг. Зазначена жінка стала його ображати, між ними виник словесний конфлікт і різко виштовхала його з кафе, в результаті чого він впав спиною на тротуар, а жінка почала наносити йому удари руками та ногами в область голови, обличчя та грудної клітини. Після того з кафе вийшла ОСОБА_16 , а жінка повної статури спричиняючи йому тілесні ушкодження та не даючи йому підвестись почала разом з ОСОБА_16 лазити у нього по кишенях джинс, шукаючи гроші. ОСОБА_16 витягнула у нього гаманець чорного кольору, при цьому він просив не забирати у нього гроші. Проте жінка повної статури продовжувала наносити йому удари по голові ногами і кулаками, а ОСОБА_16 нанесла декілька ударів руками по обличчю, а також кинула до нього порожній гаманець Він був у тямі, все розумів і бачив. Потім вказані жінки відійшли від нього, а він виявив відсутність у нього 1500 грн. у кишені та гаманця у якому було 150-200 грн.. Згодом прибули працівники поліції, з якими він прибув до відділення поліції і написав заяву про вчинення злочину (т.1 а.с. 217-222).

-За висновком судово-медичного експерта № 09-1498/2020 від 21.04.2020 у ОСОБА_8 , мають місце синці та садна на голові та обличчі, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, садна за механізмом тертя-ковзання, синці за механізмом удара - стиснення та могли бути отримані в межах доби до проведення первинної експертизи. За ступенем тяжкості синці та садна відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів (п.п. 2.3.2.Б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.). Тілесні ушкодження на голові та обличчі у ОСОБА_8 могли утворитися за обставинами та механізмом, на які він вказує в ході допиту 02.04.2020 р., ці данні не суперечать об`єктивним судово-медичним даним. Уся група ушкоджень на голові та обличчі у ОСОБА_8 не могла утворитися при однократному падінні з висоти власного зросту на площині (т. 1 арк.196-197).

-В судовому засіданні досліджений протокол огляду предметів та відтворений відеозапис на оптичному диску DVD-R «Ridata» із зовнішніх камер спостереження розташованих на території вокзалу ст. «Харків-Пас.», який постановою слідчого від 18.03.2020 р. визнаний речовим доказом. Під час перегляду встановлено, що на одному файлі зафіксовано події, що відбувалися 13.03.2020 року в період з 23:50 год. до 00:00:03 год. 14.03.2020 року на території вокзалу ст. «Харків-Пас.» за адресою м. Харків, площа Привокзальна,1, зокрема вбачається, що о 23:10:24 біля готелю «Експрес» з приміщення кафе виходить чоловік худорлявої статури, одягнений у светр в смугу чорного з сірим кольором, сині джинси, темне взуття Особа 3 ( ОСОБА_8 ) та хиткою ходою заходить до іншого кафе. О 23:12:35 під об`єктивом камери з`являється жінка повної статури, з темним волоссям, одягнена у куртку та штани чорного кольору і кросівки світлого кольору Особа 1 ( ОСОБА_7 ) за якою йде інша жінка Особа 2 ( ОСОБА_9 ) середньої статури, з темно-русявим волоссям, одягнена у світлу спортивну кофту, сірі спортивні штани, жилетку темного кольору, темне взуття, у якої за плечима знаходиться рюкзак чорного кольору та чоловік одягнений у куртку чорного кольору, блакитні джинси та темне взуття. Між цими жінками та чоловіком відбувається спілкування потім вони заходять до приміщення кафе…О 23:37:32 жінка повної статури, одягнена у куртку темного кольору ( ОСОБА_7 ) виштовхує з приміщення закладу чоловіка худорлявої статури, одягненого у куртку червоного з синім кольору, сині джинси, смугастий светр сірого та чорного кольору ( ОСОБА_8 ), який у свою чергу падає на спину на асфальтоване покриття, тримаючись правою рукою за голову. Далі жінка ( ОСОБА_7 ), не даючи вийти з приміщення закладу іншому чоловікові, який намагається її зупинити, лівою ногою наносить удар в область голови чоловікові ( ОСОБА_8 ), який лежить на землі, після чого чоловік тримаючись правою рукою за голову намагається підвестись (час 23:37:49), при цьому сівши піджавши під себе коліна та нахилившись до колін головою, до нього підходить прохожий і намагається відштовхнути від нього жінку ( ОСОБА_7 ), яка знову намагається підійти до нього. У цей час на вулицю з приміщення закладу виходить інша жінка ( ОСОБА_9 )… далі чоловік ( ОСОБА_8 ) намагається зайти до приміщення закладу, проте жінка ( ОСОБА_7 ) штовхає його на землю і той падає на спину. У цей час (23:38:43) над вказаним чоловіком ( ОСОБА_8 ) з двох боків навприсядки нахиляються обидві жінки ( ОСОБА_7 ) та ( ОСОБА_9 ) і нишпорять по кишенях чоловіка ( ОСОБА_8 ), який лежить на землі. Далі жінка ( ОСОБА_7 ), навалюється на цього чоловіка, не даючи змоги йому встати, а інша жінка ( ОСОБА_9 ) продовжує нишпорити по його кишенях (час 23:39:03). Чоловік ( ОСОБА_8 ), лежачи на землі, намагається вивільнитись від жінки ( ОСОБА_7 ), а інша жінка ( ОСОБА_9 встає у повний зріст біля нього, тримаючи у руках предмет чорного кольору (час 23:39:05). Далі жінка ( ОСОБА_7 ) лежачи зверху на чоловікові ( ОСОБА_8 ), наносить йому ще декілька ударів руками в область голови, а інша жінка ( ОСОБА_9 ) оглядає предмет чорного кольору, який вона взяла у чоловіка ( ОСОБА_8 ), дістає звідти і кладе річ собі до лівого карману своєї жилетки (23:39:09). Потім жінка ( ОСОБА_7 ), вставши з чоловіка ( ОСОБА_8 ), що лежить на землі, наносить йому удар лівою ногою в область голови, після чого він обома руками тримається за голову. У цей час жінка ( ОСОБА_7 ) щось передає лівою рукою відведеною назад другій жінці ( ОСОБА_9 ), яка стоїть позаду від неї (час 23:39:24). Далі жінка ( ОСОБА_7 ) знову лівою ногою наносить удар в область голови чоловікові ( ОСОБА_8 ), який продовжує лежати на землі на спині (час 23:39:28), а друга жінка ( ОСОБА_9 ). збирає на землі предмети, що передала їй ( ОСОБА_7 ), обронивши на землю. Прохожі починають відходити від вказаних осіб, а жінка ( ОСОБА_7 ) та друга жінка ( ОСОБА_9 ), залишаються біля чоловіка ( ОСОБА_8 ), який продовжує лежати на землі. У цей час жінка ( ОСОБА_7 ) підійшовши до нього з лівого боку знову наносить тому удар ногою згори вниз у область грудної клітини (час 23:39:48), в результаті якого вказаний чоловік хапається за живіт, і жінка відходить від нього, а друга жінка ( ОСОБА_9 ) схиляється над лежачим чоловіком ( ОСОБА_8 ), який перевертається на лівий бік піджавши під себе ноги, та нишпорить по кишені джинс, одягнених на ньому (час 23:39:52). У свою чергу жінка ( ОСОБА_7 ) знову підходить до лежачого на землі чоловіка ( ОСОБА_8 ) та схилившись над ним, і перевернувши його на спину, знову наносить йому близько чотирьох ударів рукою по обличчю, а друга жінка ( ОСОБА_9 ) продовжує лазити по кишенях вказаного чоловіка (час 23:40:06), при цьому жінка ( ОСОБА_7 ) лівою ногою становиться на голову лежачому на землі чоловікові ( ОСОБА_8 ), опираючись на другу жінку, що нишпорить по кишеням (час 23:40:12), а потім відходить і знову, наблизившись до лежачого на землі чоловіка ( ОСОБА_8 ), наносить йому три удари ногою в область голови (час 23:40:20). Після чого, (час 23:41:50) жінка ( ОСОБА_18 ) та інша жінка ( ОСОБА_9 ), обіймаючи одна одну, прямують вздовж розташованих закладів та пройшовши повз сидячого на землі чоловіка ( ОСОБА_19 ) зупиняються біля одного із закладів та спілкуються між собою. Згодом (о 23:46:23) повз вказаних осіб проходить патруль поліції у форменому одязі у кількості 3-х чоловіків, один з поліцейських підходить до сидячого на землі чоловіка ( ОСОБА_8 ), потім підходять ще двоє співробітників поліції, за якими йдуть відвідувачі кафе та жінка ( ОСОБА_7 ) і інша жінка ( ОСОБА_9 ). Вказані особи підходять до чоловіка ( ОСОБА_8 ), який у цей час продовжує сидіти на землі біля приміщення закладу. Між вказаними особами відбувається спілкування. Далі двоє співробітників поліції йдуть вздовж готелю «Експресе», а жінка ( ОСОБА_7 ) та інша жінка ( ОСОБА_9 ) йдуть разом з іншими чоловіками за співробітниками поліції. Один із співробітників поліції залишається поруч із чоловіком ( ОСОБА_8 ) і допомагає йому піднятися на ноги та проводить його вздовж готелю «Експресе» в напрямку до відділу поліції. Запис закінчується о 00:00:03 - 14.03.2020. ( том 1 а.с. 77-87).

Достовірність та об`єктивність вищевказаних доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим, суд вважає можливим покласти їх в основу ухваленого вироку.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченої та визнання її винуватості.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину за встановлених судом обставин.

Доводи обвинуваченої, що вона грошей у потерпілого не витягала, а гроші їй передала ОСОБА_9 , спростовуються показами потерпілого ОСОБА_8 , що особисто обвинувачена ОСОБА_7 наносила йому удари руками і ногами по голові та животу, після чого, притиснувши його до асфальту, витягла з кишені джинсових брюк три купюри по 500 грн. і передала їх ОСОБА_9 , яка стояла поруч, а остання витягла у нього гаманець з грошима. Показання ОСОБА_8 об`єктивно підтверджуються, як і винуватість обвинуваченої, іншими дослідженими судом доказами, зокрема відеозаписом з камер зовнішнього спостереження, встановлених на території вокзалу ст. «Харків-Пас.», на якому зафіксовано події, що відбувалися 13.03.2020 року в період з 23:50 год. до 00:00:03 год. 14.03.2020 року на привокзальній території.

Отже, посилання сторони захисту щодо вчинення ОСОБА_7 злочину стосовно потерпілого ОСОБА_8 , а саме лише спричинення йому легких тілесних ушкоджень, є безпідставними і суперечать фактичним обставинам та спростовуються вище наведеними доказами, які беззаперечно підтверджують пред`явлене їй обвинувачення.

Кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 186 КК України суд вважає правильною і такою, що відповідає фактичним обставинам вчиненого кримінального правопорушення з огляду на аналіз характеру та послідовності дій обвинуваченої.

Так, суд враховує, що кваліфікація злочину - це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння (Постанова ВС від 05 квітня 2018 року в справі № 658/1658/16-к).

За своїм змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. При цьому, з об`єктивної сторони вчинення грабежу можливе у формі: 1) відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж); 2) відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).

Предметом грабежу є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи.

Протиправність дій винної особи полягає в тому, що під час відкритого викрадення у винного немає жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна у потерпілого.

Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде з володіння власника чи законного володільця майна, розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізувати свої правомочності щодо цього майна.

Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків: винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Таким чином, для притягнення особи до кримінальної відповідальності заст. 186 ККУкраїни має бути встановлено і доведено, що особа усвідомлювала те, що майно, яким вона заволодіває, є чужим для неї, свої дії вона вчиняє у присутності потерпілого або інших осіб, її дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачала суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажала їх настання (Постанова ВС від 28 січня 2021 року у справі № 727/950/20).

Суд на підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи наведені вище належні, допустимі і достовірні докази в їх сукупності, вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину та кваліфікує її дії за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 , а так само обставин, які б виключали злочинність її діяння, або були б підставою для звільнення її від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд керується положеннями ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , передбачене ч.2 ст. 186 КК України, є тяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, під час судового розгляду не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченої ОСОБА_7 встановлено, що вона раніше неодноразово судима, офіційно не працює, не одружена, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, проте за місцем реєстрації не проживала, характеризується посередньо, позбавлена батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки.

Згідно досудової доповіді складеної провідним інспектором Харківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області виправлення ОСОБА_7 неможливе без позбавлення або обмеження волі , адже може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на неї обов`язків відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 виду та міри покарання відповідно до ст.65 КК України суд враховує вчинення нею тяжкого злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, а після звільнення з місць позбавлення волі вчинила нове умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про її стійку антисоціальну поведінку, яка становить небезпеку суспільству згідно досудової доповіді органу пробації, тому виновній необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, яке їй належить відбувати реально, оскільки її виправлення, а також попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Суд також враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 була засуджена 09 вересня 2024 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років позбавлення волі. Вказаний вирок на час ухвалення вироку не набув чинності.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 червня 2020 року, що міститься в постанові (справа № 766/39/17), під час визначення того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, необхідно керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

Злочини, що інкримінуються ОСОБА_7 вчинено 13.03.2020 року, тобто до ухвалення вказаного вироку суду.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин.

За таких обставин, остаточне покарання ОСОБА_7 належить призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов у даній справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 р. підлягає скасуванню.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим покаранням призначеним за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року , остаточно призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту прибуття до місця відбування покарання у вигляді позбавлення волі до установи виконання покарання.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 період її попереднього затримання з 14 березня 2020 року до 16 березня 2020 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати покарання, частково відбуте ОСОБА_7 за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.09.2024 року, з 22.07.2022 року до дня прибуття до місця відбування покарання у вигляді позбавлення волі до установи виконання покарання.

Речові докази:

-грошові кошти у сумі 1511 грн.: три купюри номіналом по 500 грн. (ФД 1619383, СЗ 9930967, ВВ 3933521), купюра номіналом 10 грн. (КМ4127582), купюра номіналом 1 грн. (УВ 5737960), що згідно постанови слідчого від 14 березня 2020р. знаходяться на зберіганні у сейфі у службовому кабінеті № 23 ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили -повернути власнику ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

-Диск DVD-R із записами з камер відеоспостереження за 13 березня 2020 року з території Південного вокзалу м. Харкова - зберігати у матеріалах судового провадження.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року - скасувати.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту припинився 17.08.2020 року, після чого не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної

скарги через Холодногірський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1