Справа № 214/8681/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження за № 0001714 від 02.08.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скалева, Новоорхангельського району, Кіровоградської області, громадянина України, військовослужбовця за контрактом, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуває у званні «капітан» на посаді командира технічної роти, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуває у званні «капітан» на посаді командира технічної роти, 01 серпня 2024 року приблизно о 18 годині 35 хвилин керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 від 17.11.2022, належить останньому, рухався в світлий час доби по сухому асфальтобетонному покриттю, в крайній лівій смузі проїзної частини вул. Володимира Великого, яка має по три полоси руху в обидві боки, з боку вул. Генерала Радієвського у напрямку вул. Бикова у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

У вищевказаний час, тобто 01 серпня 2024 року приблизно о 18 годині 35 хвилин, поблизу електроопори № 172 по вул. Володимира Великого у м. Кривий Ріг ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перетинала проїзну частину дороги справа наліво відносно руху автомобіля, по нерегульованому пішоходному переходу.

Надалі, під час руху по вул. Володимира Великого, Саксаганського району м. Кривий Ріг, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожнім знаком 5.38.2 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, маючи об`єктивну можливість виявити на вищезазначеному нерегульованому пішохідному переході пішохода ОСОБА_8 , а також транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter» реєстраційний номер НОМЕР_4 , який рухаючись у попутному із ним напрямку в центральній смузі, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом застосував гальмування та зменшив швидкість свого руху для виконання п. 18.4 Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_4 своєчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 та переконатися, що на пішохідному переході немає пішоходів.

Внаслідок чого, о 18 годині 35 хвилин 01 серпня 2024 року, в районі електроопори № 172 водій ОСОБА_4 здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вул. Володимира Великого по нерегульованому пішохідному переході справа наліво відносно напрямку руху автомбіля «Skoda Octavia».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла у реанімаційному приміщенні КП «Криворізької клінічної міської лікарні №2» м. Кривого Рогу.

Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б), 18.4 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3.:«Учасники дорожнього руху зобов`язано знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.:«Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3.:«Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 18.4.: «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;

Порушення вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої, пішохід ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_4 у реанімаційному відділені КП «Криворізька міська клінічна лікарні №2» померла.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, обставини викладені у обвинувальному акті підтвердив, 1.08.2024 року блитзко 18 ггодині він керуючи автомобілем «Skoda Octavia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в крайній лівій смузі проїзної частини вул. Володимира Великого, яка має по три полоси руху в обидві боки, з боку вул. Генерала Радієвського у напрямку вул. Бикова у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. Він проявив неуважність до дорожньої обстановки та своєчасно не побачив пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину дороги справа наліво відносно руху автомобіля, по нерегульованому пішоходному переходу. Обзор йому закрив інший автомобіль, коли побачив потерпілу та став гальмувати, відвернув вліво, але стався наїзд на потерпілу на пішодіного переході, він виїзав на зустрічну смугу. Він викликв медичну допомогу, поліцію, у вчиненому щиро розкаюється, дії працівників поліції не оспорює, просить суд суворо не карати. Також зазначив, що він відшкодував потерпілій завдану шкоду і остання не має до нього претензій. Він є військовслужбовцем, характер його служби пов`язаний з керуванням трансопртними засобами, навчанню, просить не позбавляти його права керування тратспортними засобами.

Представник потерпілої ОСОБА_6 в суді підтвердив факт відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди потерпілій, просив про призначення обвинуваченому покарання з відстрочною виконання покарання.

Визнавши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю.

Суд вважав достатнім заслухати обвинуваченого та дослідити письмові матеріали справи, які стосуються судових витрат, речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження та характерики обвинуваченого.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який на час вчинення кримінального правопорушення не мав судимості, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.08.2024 - ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння не перебував, військовослужбовець, відповідно до службової характеристики характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає сприяння розкриттю правопорушення, щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції частини 2 статті 286 КК України.

При вирішенні питання про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавленням права керуванням транспортними засобами суд виходить з наступного.

До суду надійшло клопотання командира військової частини та функціональні обов`язки обвинуваченого, в якому зазначено, що ОСОБА_4 виконує бойові завдання та забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф безпосередньо в районі ведення бойових дій та в своїх фукціональних обов`язках викорустовує автомобільний транспорт, а тому командир частини просив не позбавляти обвинуваченого права керввання транспортними засобами..

Суд, огляду на те, що ОСОБА_4 проходить військову службу, приймає участь у виконанні бойових завдань, враховуючи клопотання військової частини, вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно з приписами ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару,а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами. Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності-призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування,завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить право застосовну інтелектуально-вольову діяльність суду,в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чине застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд, з урахуванням того, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, критично ставиться до вчиненого, повністю відшкодував завдану шкоду потерпілій, приймаючи до уваги що на території України триває воєнний стан, а обвинувачений, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України непорушно дотримується Конституції України і законів України, військової присяги, віддано служить Українському народові, сумлінно і чесно виконує військовий обов`язок, постійно підвищує рівень військових професійних знань, вдосконалює свої навички і майстерність, а також твердо знає й зразково виконує свої службові обов`язки, про що свідчить його службова характеристика і нагороди від командування ЗСУ, з огляду на клопотання командира військової частини, в якому зазначено, що ОСОБА_4 перебуває у званні «капітан» на посаді командира технічної роти, постійно виконує бойові завдання, враховуючи думку потерпілої особи, вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 17.09.2020 № 337 про Порядок здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням та ст. 14 КВК в якій визначено, що військові частини здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 6058,24 грн.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року на автомобіль «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає АДРЕСА_1 скасувати.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувати..

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, без позбавленням права керуванням транспортними засобами.

У відповідності до ст. 75 КК України від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі звільнити, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки передбачені ст. 76 КК України, саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця перебування.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувати..

Нагляд за поведінкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку стосовно військовослужбовців покласти на командира військової частини зха мпісцем проходження військової служби (ч. 1 ст. 163 КВК), а в разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби - на орган пробації.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року на автомобіль «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає АДРЕСА_1 , який зберігається на майданчику Криворізького РУП, за адресою м. Кривий Ріг вул. Танкістів, 2а.

Речовий доказ - автомобіль «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає АДРЕСА_1 - повернути останньому.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 6058,24 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копіювироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити право на ознайомлення з Журналом судового засідання та подачі своїх зауважень та право подачі клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1