АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/489/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючої у справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , вивчивши в порядку спрощеного провадження, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області, без проведення судового засідання, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 13 березня 2012 року Ширяївським РВ ГУМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , уродженця с. Мар`янівка Ширяївського району Одеської області, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не одруженого, українця, громадянина України, раніше судимого: 1) 25 березня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень; 2) 17 квітня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень, на підставі ст.71 ч.1 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 березня 2025 року та остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 у військовому званні «солдат»,

-захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 ,

-прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , начальник Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_14 , заступник керівника Одеської спеціалізованої ОСОБА_15 , прокурор другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Одеської обласної прокуратури ОСОБА_16 , прокурор Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_17 , прокурор Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_18 , прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_19 , прокурор Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_20 ,

-потерпіла ОСОБА_21 ,

ВСТАНОВИВ:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000075, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 травня 2025 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, ОСОБА_3 .

Матеріали справи містять, передбачене ч.ч.1, 3 ст.302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 06 червня 2025 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів і ухвалення вироку.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням обвинувального акту встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №354 від 05 грудня 2023 року ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника розвідувального відділення розвідувального взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 , у військовому звані «солдат». Відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець має свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Однак, в порушення зазначених норм законодавства ОСОБА_3 вирішив стати на шлях вчинення кримінального проступку, направленого на спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній співмешканці ОСОБА_21 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 16 травня 2025 року близько 14 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень своїй колишній співмешканці ОСОБА_21 та завдання невизначеної шкоди здоров`ю останній, наніс не менше двох ударів кулаком правої руки в область обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_21 тілесні ушкодження у вигляді синців обох очей, забійної рани лобної ділянки голови, що у відповідності з п.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

За наведених обставин стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У відповідності до частини 2 статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Як вбачається з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

З заяви потерпілої ОСОБА_21 вбачається, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, встановив, що під час вивчення обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 ст.50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 ст.65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що своїми діями ОСОБА_3 не заподіяв потерпілій матеріальну шкоду.

Санкцією ч.2 ст.125 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Так, положеннями ст.56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Частиною 1 ст.57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Як було зазначено вище та встановлено матеріалами справи, ОСОБА_3 25 березня 2025 року був засуджений вироком Ананьївського районного суду Одеської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень. 17 квітня 2025 року ОСОБА_3 був засуджений вироком Ананьївського районного суду Одеської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень, на підставі ст.71 ч.1 КК України було приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 березня 2025 року та остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Частиною 1 ст.71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Правила складання покарань визначено ст.72 КК України, яка передбачає, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: 1) одному дню позбавлення волі відповідають: а) один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту; а1) два дні пробаційного нагляду; б) два дні обмеження волі; в) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; г) вісім годин громадських робіт; 2) одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду; 3) одному дню обмеження волі відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; 4) одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт; 5) одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

При цьому, згідно ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної ст.50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у виді двохсот годин громадських робіт.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 , згідно вимоги на судимість та матеріалів кримінального провадження раніше судимий, а саме: 1) 25 березня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 гривень; 2) 17 квітня 2025 року Ананьївським районним судом Одеської області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 гривень, на підставі ст.71 ч.1 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 25 березня 2025 року та остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень, за місцем мешкання характеризується негативно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, не є депутатом Долинської сільської ради восьмого скликання, на обліку у Подільському РС №1 Філії Державної установи «Центр пробації» не перебуває, не перебуває на обліку як отримувач пільг на оплату житлово-комунальних послуг у Головному управління Пенсійного фонду України, призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 19 вересня 2023 року у військову частину НОМЕР_4 , відповідно до листа командира військової частини НОМЕР_3 №1848/7/12640 від 23 травня 2025 року вважається військовослужбовцем, який самовільно залишив військову частину, за місцем несення військової служби характеризується негативно, стан здоров`я задовільний, неодноразово вчинив кримінальний проступок відносно однієї і тієї ж особи, з якою перебував у близьких стосунках, при цьому винним себе визнав, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_3 визнаний особою з інвалідністю першої або другої групи, не є військовослужбовцем строкової служби, ОСОБА_3 не є особою, яка досягла пенсійного віку, суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, тобто умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин.

Згідно ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок згідно вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 17 квітня 2025 року, яким засуджено ОСОБА_3 , виконувати окремо.

У відповідності до положень ч.4 ст.36 Кримінально-виконавчого кодексу України судове рішення приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання..

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1