СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/556/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року місто Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві під час судового розгляду у кримінальному провадженні за №0001361 від 02.12.2023, стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

клопотання представника потерпілої про забезпечення позову,

за участю сторін кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачена - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5 , інші учасники судового провадження: представник потерпілої - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно обвинуваченої, з метою забезпечення цивільного позову, а саме автомобіль "Suzuki SX-4", д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_8 , що відноситься до складу спільного сумісного майна, шляхом заборони відчуження, переєстрації, зняття з обліку та передачі права власності в будь-який спосіб із забороною користування.

Прокурор в судовому засіданні покладався на розсуд суду при вирішенні клопотання, зазначив, що вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

Захисник, якого підтримала обвинувачена, заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки власником автомобіля був чоловік обвинуваченої ОСОБА_8 , який не є обвинуваченим у кримінальному провадженні та не є цивільним відповідачем, на даний час власником автомобіля є донька обвинуваченої ОСОБА_9 . Крім того, матеріальну шкоду, завдану потерпілій, має відшкодовувати страхова компанія, яка частково визнала цивільний позов. Накладення арешту не є співрозмірним із розміром заявленого цивільного позову, а заборона відчуження, користування та розпорядження майном, особливо автомобілем під час дії воєнного стану в країні є занадто обтяжливою.

Вислухавши думку сторін, вивчивши клопотання про арешт майна з метою забезпечення цивільного позову, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому заходи забезпечення кримінального провадження щодо забезпечення цивільного позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами.

Разом з тим, у заявленому клопотанні не наведено належних доводів, які би вказували на те, що майно належить обвинуваченій, а також що невжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення з боку цивільного відповідача.

З огляду на викладене підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 128, 170-173, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника потрепілої ОСОБА_6 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 08.05.2025.

Суддя ОСОБА_1