УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2025 року

м. Київ

справа № 757/10370/23-к

провадження № 51 - 1526 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року,

встановив:

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0000003 обвинувачених:

ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 146 КК у виді позбавлення волі строком на 6 років та 6 місяців;

- за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) визначено у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ), ухвалено обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2022 - залишено без зміни до затримання обвинуваченої ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) та приведення вироку до виконання.

Ухвалено, що додаткове, обов`язкове покарання ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) у виді конфіскації майна підлягає виконанню, з моменту набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 146 КК у виді позбавлення волі строком на 6 років та 6 місяців;

- за ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 15 п.п. 3, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) визначено у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією всього майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) (ім`я батька ОСОБА_12 ), ухвалено обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2022 - залишено без змін до затримання обвинуваченого ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) та приведення вироку до виконання.

Ухвалено, що додаткове, обов`язкове покарання ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) у виді конфіскації майна підлягає виконанню, з моменту набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо цивільного позову у кримінальному провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року відмовлено захиснику ОСОБА_4 у поновлені строку на апеляційне оскарження вироку Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року, а апеляційну скаргу повернуто.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що засуджений ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 )не був присутній під час ухвалення місцевим судом 20 грудня 2023 року судового рішення, а про існування даного вироку засудженому стало відомо на початку жовтня 2024 року, при спробі виїхати за межі Республіки Сербія. Зазначає, що оскільки судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинувачених (inabsentia), останні показань суду не надавали, обвинувачені не отримували повідомлень підозр, висунутого обвинувачення, що проти них розпочато кримінальне провадження, не отримували повідомлення. Засуджені не отримали відповідний захист та доступ до правосуддя. З огляду на зазначене, на думку захисника, апеляційний суд дійшов хибного висновку щодо пропуску ним строків на апеляційне оскарження вироку місцевого суду щодо ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 )Захисник просить скасувати оскаржуване судове рішення з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Частиною 6 ст. 399 КПК визначено, що ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга подається на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

За змістом положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, суд апеляційної інстанції за заявою особи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції поважною і відновити пропущений строк.

При цьому, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження повинні бути наведені докази на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного оскарження судового рішення у визначений законом строк.

Захисник та засуджений є окремими суб`єктами апеляційного оскарження. Апеляційна скарга була подана саме захисником ОСОБА_4 , а не засудженим ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 )

Адвокат ОСОБА_4 як захисник у суді першої інстанції у цьому провадження участі не брав.

Як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції. Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження вироку Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року, захисник послався на те, що ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 )не був присутній під час проголошення вироку суду та про постановлення даної ухвали йому стало відомо лише при спробі виїхати за межі Республіки Сербія.

Із ухвали апеляційного суду, зокрема з копії ордера на надання правничої допомоги обвинуваченому, убачається, що цей ордер видано на підставі договору про надання правової допомоги, укладеного 14 жовтня 2024 року, тобто більш ніж через вісім місяців після закінчення тридцятиденного строку на оскарження вироку.

За таких обставин захисник ОСОБА_4 увійшов у справу як захисник засудженого вже за межами строку на апеляційне оскарження цього рішення, тому поновити саме йому як суб`єкту оскарження пропущений строк неможливо, адже для констатації пропуску процесуального строку певним суб`єктом необхідно, щоб право на оскарження у цього суб`єкта існувало на час ухвалення оскаржуваного рішення або ж принаймні виникло у період, який встановлений законом для оскарження такого рішення.

Саме тоді зазначені певним суб`єктом оскарження причини пропуску саме ним строку на оскарження можуть бути розглянуті судом на предмет їх поважності.

Однак ОСОБА_4 як захисник у місцевому суді у цьому провадження участі не брав, й набув статус захисника у провадженні вже за межами вказаного періоду.

Отже, відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження захиснику ОСОБА_4 , однак є підстави стверджувати, що право на оскарження вказаного рішення у захисника виникло взагалі за межами такого строку.

Відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначила, що апеляційна скарга подана з пропуском вказаного строку, а клопотання не містить обґрунтованих підстав для його поновлення, дійшла обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2023 року стосовно ОСОБА_7 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 )та повернення апеляційної скарги захисника відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК, мотивувавши його.

Враховуючи наведене, Суд касаційної інстанції вважає, що повертаючи апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду дотрималася вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданої до неї копії оскаржуваного судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 ( ОСОБА_5 ), на ухвалу Київського апеляційного суду від 21 січня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3