Справа № 361/7134/25
Провадження № 1-кс/361/1615/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001292 від 23.06.2025 за ч. 2 ст. 367 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю села Карагаш Республіки Молдови, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , такому, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

21.08.2025 прокурор подав до Броварського міськрайонного суду Київської області клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний час доби відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у кримінальному провадженні № 0001292 від 23.06.2025 за ч. 2 ст. 367 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що р изики, передбачені статтею п.п.1, 3 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували станом на момент обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишились актуальними. У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 . У клопотанні прокурор вказує на достатність даних для обґрунтованої підозри причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними матеріалами у межах кримінального провадження, а саме протоколами проведення слідчих дій та висновками експертиз. Прокурор зауважує про наявність ризиків, визначених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні зазначено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе у повній мірі запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити її належну процесуальну поведінку. З перелічених підстав прокурор у судовому засіданні просив задовольнити вказане вище клопотання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з тих же підстав, просила його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання

Захисник зауважив, що підозра обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушені є необґрунтованою, оскільки будівельні роботи, які були виконані є обов`язковими для функціонування укриття в ліцеї і без їх проведення таке укриття не було б введено в експлуатацію, тобто навчальний заклад не зміг би функціонувати. Зазначив, що такі роботи були виконані якісно, а оплата за них не виходила за межі кошторису. В свою чергу ОСОБА_4 лише виконав свої обов`язки по прийняттю таких робіт і підписав відповідні документи. Наголосив, що ризики вказані прокурором необґрунтовані. Зокрема, у обвинуваченого є стійкі соціальні зв`язки, а тому він не переховувався та не буде переховуватися від слідства та суду. Прийняття будівельних робім визнається ОСОБА_4 , відтак, у нього відсутні причини незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені. Також обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а тому існування ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України є необґрунтованим. З наведеного вважає, що продовження застосування до ОСОБА_4 будь-якого запобіжного заходу на цій стадії є безпідставним. З цих підстав просив у задоволенні клопотання відмовити.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника. Зауважив, що не спростовує обставини, які встановлені слідством, але вважає, що жодних злочинів не вчиняв, а тому немає підстав обмежувати його свободу. Також вказав, що він наразі перебуває на лікуванні і перебування на лікуванні, оскільки є особою з інвалідністю другої групи, а застосування запобіжного заходу суттєво ускладнює надання йому медичної допомоги.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали, надані до клопотання, слідчий суддя зауважує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі ті, які перелічені в цій статті.

Частини 1, 2 ст. 181 КПК України передбачають, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з частинами 1 та 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дотримуючись приписів ст. 194 КПК України суд аналізує зазначені вище обставини. Зокрема, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні суд зазначає таке.

Суд під час розгляду клопотання не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів, у тому числі запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Отже, суд повинен оцінити чи існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Суд вважає, що станом на дату розгляду клопотання про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні. Такий висновок суду підтверджується доказами наявними в матеріалах кримінального провадження у їх сукупності. Ці докази є вагомими та об`єктивно пов`язують обвинуваченого з інкримінованим злочином, тому суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Разом з тим, суд відхиляє доводи захисника про необґрунтованість підозри у зв`язку з наведеними аргументами, тому що ці твердження є передчасними, оскільки суд на цій стадії кримінального провадження не досліджує докази зібрані на досудовому слідстві і не може оцінювати такі обставини в межах розгляду цього клопотання.

Стосовно наявності ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України суд вказує таке.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, тобто цей злочин є нетяжким згідно з ч. 4 ст. 12 КК України. Відтак, суд вважає тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є вагомим фактором, який свідчить про потенційний ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду. З огляду на такі обставини, суд оцінює ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, як цілком вірогідний.

Щодо наявності ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні суд зауважує таке.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст.23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на основі показань, які суд безпосередньо досліджував під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Обвинувачений обізнаний з даними осіб, які є свідками у цьому кримінальному провадженні, оскільки матеріали кримінального провадження були відкриті йому для ознайомлення. Відтак, існує ризик, що у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт, обвинувачений зможе безперешкодно спробувати фізично, психологічно або економічно впливати на цих осіб з метою щоб ці особи змінили показання надані на стадії досудового розслідування або відмовились їх надавати суду. Отже, суд дійшов висновку щодо існування ризика, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Стосовно наявності ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень суд вважає такий ризик недоведений прокурором, оскільки раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, а тому у суду відсутні підстави вважати, що він буде вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжувати злочинну діяльність.

Стосовно можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу аніж домашній арешт у певний час доби суд зауважує таке.

Особисте зобов`язання, на думку суду, не може бути застосовано до обвинуваченого, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення та імовірність його реального відбуття

Особиста порука не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки немає заяв від потенційних поручителів.

Щодо запобіжного заходу у вигляді застави, то на переконання суду наразі такий захід є недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам.

Крім того, суд зауважує, що обвинуваченим не доведено жодними доказами перебування його на лікуванні у медичному закладі, а тому суд вважає ці аргументи не переконливими. Наявність у обвинуваченого групи інвалідності сама по собі не підтверджує нагальну потребу ОСОБА_4 у медичній допомозі. Більш того, домашній арешт у нічний час доби, на переконання суду не перешкоджає обвинуваченому отримати лікування у медичного закладу за місцем його фактичного проживання.

Враховуючи конкретні обставини справи, обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, відповідно до положення ст. 12 КК України, віднесеного до категорії нетяжких, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів суд дійшов висновку про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з 22 години до 05 години наступної доби строком на два місяці, тобто по 22 жовтня 2025 року, без застосування електронних засобів контролю з покладенням обов`язків визначених судом.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 196, 309, 331, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001292 від 23.06.2025обвинуваченому у вчиненні криміналього правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з 22 години до 05 години наступної доби без застосування електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, а саме по 22 жовтня 2025 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) заборонити залишати в період часу з 22 години до 05 години місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) зобов`язати прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

3) не відлучатися за межі населеного пункту місця проживання без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

5) заборонити спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання. Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

У разі не виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічній час доби покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подано апеляційні скарги до Київського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено о 14 год. 40 хв. 29 серпня 2025 року в залі Броварського міськрайонного суду Київської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1