ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/235/24 Номер провадження 11-кп/814/1054/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000284 за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Калуга Російської Федерації, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, особа з інвалідністю 2 групи,

визнаний винуватим та засуджений за ч.4 ст.185 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 27563,01 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він 11 листопада 2022 року у вечірній час доби, витягнувши віконну шибку, проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, в період дії воєнного стану, викрав два обігрівачі «ELEMENT OR 0909-7» та туристичний намет, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6331,99 грн.

Крім того, 21 грудня 2022 року у вечірній час доби обвинувачений проник через незачинені на замок вхідні двері до приміщення будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, в період дії воєнного стану, викрав телевізор та мікрохвильову піч, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 8126, 69 грн.

Також, в період часу з 14 до 31 жовтня 2023 року, у нічний час доби ОСОБА_8 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, в період дії воєнного стану, викрав риболовні снасті, що належать потерпілому ОСОБА_12 , на загальну суму 10018,69 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України на 6 років позбавлення волі.

При цьому зазначає, що при застосуванні положень ст.75 КК України суд не врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим тяжкого злочину повторно під час дії в державі воєнного стану.

Стверджує, що потерпілий ОСОБА_12 наполягав на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання, а інші потерпілі покладались на розсуд суду.

Звертає увагу на особу обвинуваченого, який не працює, не має сім`ї, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та небажання дотримуватись норм поведінки в суспільстві.

Наголошує, що під час судового розгляду обвинувачений не вибачився перед потерпілими, не виявив ознак каяття та не вчинив жодних дій для відшкодування заподіяної шкоди.

Наведені обставини, на думку прокурора, свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок місцевого суду законним та обгрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65 та ч.2 ст.50 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу ОСОБА_8 , враховує відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, про що порушує питання в апеляційній скарзі прокурор.

Водночас, доводи прокурора про неправильне звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є слушними.

Згідно зі ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.1 ст.420 цього Кодексу суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приписами п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував належним чином, як того вимагають положення ст.75 КК України, тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи, кількість епізодів злочинної діяльності та вартість викраденого майна, дані про особу винного, який навіть не вибачився перед потерпілими, не виявив ознак каяття та не вчинив жодних дій для відшкодування заподіяної шкоди.

Також, місцевий суд залишив поза увагою, що обвинувачений раніше засуджувався за умисні кримінальні правопорушення, проте після погашення судимості на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб.

Обґрунтовано прокурор звертає увагу і на позицію потерпілого ОСОБА_12 , який наполягав на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання, в той час як інші потерпілі покладались на розсуд суду.

Вказане свідчить про те, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст.75 КК України.

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора - до часткового задоволення.

Виходячи з положень ст.65 та ст.50 КК України, призначаючи ОСОБА_8 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк, визначений судом першої інстанції.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кобеляцького відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_8 .

На підставі ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 строк перебування під вартою з 22 грудня 2023 року по 09 грудня 2024 року з розрахунку день за день.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4