УХВАЛА

Іменем України

22.05.2025 Справа №607/10396/25 Провадження №1-кс/607/2975/2025

м. Тернопіль

Слідча суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИЛА:

21.05.2025 адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчої судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.05.2024 у справі № 607/10272/24 накладений арешт на майно, а саме на автомобіль марки «SsangYong» моделі «Rexton», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_4 , шляхом заборони його відчуження.

Так, задовольняючи частково клопотання прокурора, слідчий суддя серед іншого зазначив, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем указаного вище автомобіля, який вибув із користування ОСОБА_5 з його волі.

Адвокат зазначив, що потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, на підставі яких ОСОБА_4 набув право власності на указаний вище автомобіль, та просив застосувати наслідки недійсності правочину шляхом витребування у ОСОБА_4 спірного автомобіля. Проте рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2024, винесеним у справі № 569/10293/24, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено та встановлено, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем транспортного засобу.

З урахуванням викладеного адвокат вважає, що накладений ухвалою слідчого судді арешт слід скасувати, оскільки відпала потреба у подальшому перебуванні даного транспортного засобу під арештом, а застосування вказаного заходу забезпечення протягом тривалого часу є необґрунтованим втручанням у право власності ОСОБА_4 як третьої особи добросовісного набувача. При цьому в органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення усіх необхідних слідчих дій з указаним автомобілем.

За таких підстав адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.05.2024 на автомобіль марки «SsangYong», моделі «Rexton», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, власником якого є ОСОБА_4 .

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився. Попередньо подав заяву про здійснення судового розгляду без його участі.

У судове засідання прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився. Попередньо подав заяву про здійснення судового розгляду без його участі. Також зазначив, що станом на даний час у кримінальному провадженні відсутні підстави для скасування арешту майна, оскільки указаний автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України. Крім цього, прокурор вказав, що на даний час у зв`язку із перебуванням підозрюваного ОСОБА_7 у Республіці Польща на підставі ч. 1 ст. 601 КПК України розпочата процедура перейняття кримінального провадження компетентним органом іноземної держави, а тому скасування арешту із зазначеного автомобіля, який є речовим доказом, може негативно вплинути на подальше розслідування кримінального провадження.

Указане згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, а згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідча суддя дійшла висновку, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом ч. 1, 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При вирішенні питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Разом з тим відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду.

Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому жодний учасник не позбавлений можливості надати ці докази, а також доводити у судовому засіданні наявність обставин, на які він посилається для підтвердження своїх вимог чи заперечень.

Викладене свідчить про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. При цьому саме заявник повинен довести, що арешт, раніше накладений на майно, є необґрунтованим та/або в застосуванні такого арешту відпала потреба.

Поряд з цим згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України на слідчого, прокурора покладено лише доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а не доведення наявності підстав для подальшого перебування майна під арештом у разі його накладення.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.05.2024 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 накладений арешт на автомобіль марки «SsangYong» моделі «Rexton», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , червоного кольору, шляхом заборони його відчуження.

Власником даного майна є ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання про скасування арешту майна адвокат ОСОБА_3 вказав, що потерпілий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів, на підставі яких ОСОБА_4 набув право власності на указаний вище автомобіль, та просив застосувати наслідки недійсності правочину шляхом витребування у ОСОБА_4 спірного автомобіля. Проте рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2024, винесеним у справі № 569/10293/24, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовлено та встановлено, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем транспортного засобу.

При цьому застосування вказаного заходу забезпечення протягом тривалого часу є необґрунтованим втручанням у право власності ОСОБА_4 як третьої особи добросовісного набувача.

Разом з тим слідча суддя відхиляє ці доводи адвоката з таких підстав.

Так, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, за фактом того, що ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_5 та маючи доступ до належного останньому транспортного засобу марки «SsangYong» моделі «Rexton», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , незаконно заволодів таким автомобілем та у подальшому реалізував його без згоди власника, тобто незаконно розпорядився належним ОСОБА_5 майном.

Відтак зазначений вище транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Указані обставини не спростовуються наявністю зазначеного вище рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2024, оскільки обставини, встановлені під час розгляду цивільної справи, можуть враховуватися органом досудового розслідування у сукупності з іншими доказами, здобутими під час досудового розслідування, та слугувати підставою для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим в ухвалі про накладення арешту слідчий суддя дійшов висновку про відповідність указаного вище транспортного засобу критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а також такий автомобіль визнаний речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. За таких підстав відчуження транспортного засобу марки «SsangYong» моделі «Rexton», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 не відповідатиме меті та завданню кримінального провадження, визначеним у ст. 2 КПК України.

При цьому слідча суддя зауважує, що арешт на вказане майно накладений лише в частині позбавлення права на його відчуження, що на даному етапі досудового розслідування є пропорційним втручанням у права третьої особи ОСОБА_4 , який продовжує користуватись та розпоряджатись зазначеним майном.

Докази того, що позбавлення права на відчуження даного автомобіля негативним чином впливає на усталений спосіб життя ОСОБА_8 та призводить до негативних наслідків, які б переважали над метою і завданням кримінального провадження, дієвість якого якраз і забезпечується накладенням арешту на майно, слідчій судді не надані.

Указане свідчить про те, що заявник не довів, що арешт на належне йому майно накладений необґрунтовано або що в подальшій дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

На противагу викладеному прокурор вказав, що на даний час у зв`язку із перебуванням підозрюваного ОСОБА_7 у Республіці Польща на підставі ч. 1 ст. 601 КПК України розпочата процедура перейняття кримінального провадження компетентним органом іноземної держави, а тому скасування арешту із зазначеного автомобіля, який є речовим доказом, може негативно вплинути на подальше розслідування кримінального провадження.

За таких підстав слідча суддя доходить висновку, що клопотання про скасування арешту майна є передчасним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

При цьому слідча суддя роз`яснює заявнику його право повторно звернутись із клопотанням про скасування арешту майна після того, як відпаде потреба у його арешті.

Керуючись ст. 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У клопотанні адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001457 від 12.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1