06.05.2025 Єдиний унікальний номер 205/6094/24
1-кп/205/668/25
Новокодацький районний суд міста Дніпра
Провадження № 1-кп/205/668/25 Справа № 205/6094/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000248 від 02.05.2024 стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянин України, який має вищу освіту, не одружений, утриманців не має, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року о 18 годині 49 хвилин, ОСОБА_3 проходив поблизу будинку АДРЕСА_2 , де побачив сусіда ОСОБА_6 та між ними в ході розмови виник словесний конфлікт. В ході словесного конфлікту у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 25 квітня 2024 року приблизно о 18 годині 49 хвилин, перебуваючи у вище вказаному місці, стоячи напроти ОСОБА_6 схопив останнього правою рукою за комір футболки, закинув голову назад та з розмаху наніс ОСОБА_6 один удар головою в область перенісся.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу, садно та набряк м`яких тканин носу, що спричинені від дії не менш одного удару тупого твердого предмету, можливо й виступаючою поверхнею лобної ділянки голови нападника. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров?я тривалість понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК за ознаками умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні даного кримінального правопорушення фактично не визнав та суду пояснив, що він є сусідом потерпілого, які мають спільну межу на земельній ділянці. Тривалий час, його дідусь мав у своєму користуванні земельну ділянку, яку, після його смерті, оформила дружина потерпілого, що, на даний час є предметом судового розгляду. В подальшому, на вказані земельній ділянці та вздовж свого будинку, потерпілий ОСОБА_6 встановив камери відеоспостереження. 25 квітня 2025 року, близько 18 години 45 хвилин, помітивши, що потерпілий повернувся додому, він підійшов до нього та попрохав прибрати камери відеоспостереження, на що потерпілий в грубій формі відмовив, почав його ображати, в тому числі й з підстави вади його здоров`я, а саме заїкання, що його сильно обурило та він, знаходячись в стані сильного душевного хвилювання, не стримався та спричинив потерпілому один удар своєю головою в ніс потерпілому.

Не дивлячись на фактичне невизнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 , його провина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_3 він знайомий давно, оскільки останній є його сусідом. Між ними давні неприязні відносини у зв`язку з систематичним вживанням обвинуваченим алкогольних напоїв.

25 квітня 2024 року, близько 18 годин 45 хвилин, від повернувся додому та перебуваючи біля подвір`я, разом зі своєю дитиною розвантажував цеглу з автомобіля. В цей час, він побачив, як обвинувачений ОСОБА_3 вийшов із-за рогу та почав рухатись в його сторону, підійшов до нього та почав вимагати зняти камери відеоспостереження, які розташовані на його подвір`ї. Отримавши відмову, обвинувачений ОСОБА_3 взяв його за комір та наніс один удар своєю головою в область носа, що спричинило перелом кістки носа. Після цих подій, він поїхав у лікарню, пройшов судово-медичне обстеження та склав заяву до поліції. Через декілька днів обвинувачений взяв болгарку та зрізав усі камери відеоспостереження та забрав їх собі додому. Необхідність встановлення камер відеоспостереження обумовлена неадекватною поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 , який систематично погрожує йому, веде себе неадекватно, шкодить майно. За весь цей час жодних пропозицій примиритись обвинувачений ОСОБА_3 не виказував, заподіяну шкоду не відшкодував. На неодноразові звернення до працівників поліції щодо протиправної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 останні жодних дій не вчиняли.

Безпосередньо допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що 25 квітня 2024 року, близько 19 години 00 хвилин вона з чоловіком потерпілим ОСОБА_6 повернулась додому та вона зайшла в будинок, а її син вийшов на подвір`я допомогти чоловіку вигрузити цеглу, яку вони придбали. Перебуваючи в будинку, вона підійшла до вікна та побачила тінь. Вийшовши на подвір`я, вона побачила, що її чоловік стоїть та тримається за ніс, а обвинувачений ОСОБА_3 стояв недалеко від потерпілого, на одязі якого були плями крові. На обвинуваченому ОСОБА_3 не було видим слідів тілесних ушкоджень. Додатково пояснила, що між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_6 раніше мали місце конфлікти, з приводу постійних погроз обвинуваченого в бік потерпілого, погроз спалити автомобіль та будинок.

Крім показів вказаних осіб, провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується також безпосередньо дослідженими письмовими доказами, а саме:

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06 травня 2025 року за участю потерпілого ОСОБА_6 з фототаблицею до нього, відповідно до якого останній розказав та показав час, місце та механізм спричинення ОСОБА_3 йому тілесного ушкодження;

- висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи №1310е від 08 травня 2024 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток носу, садно та набряк м`яких тканин носу, що спричинені від дії не менш одного удару тупого твердого предмету, можливо й виступаючою поверхнею лобної ділянки голови нападника. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, короткочасним належить вважати розлад здоров?я тривалість понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день). Механізм виникнення тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення, на який вказано в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду предмету від 09 травня 2024 року, відповідно до якого предметом огляду є диск з відеозаписом з камер спостереження, добровільно наданий потерпілим ОСОБА_6 для огляду та на якому зафіксовано спричинення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесного ушкодження потерпілому;

- безпосередньо дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з камер зовнішнього спостереження, на якому зафіксовано спричинення обвинуваченим ОСОБА_3 тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Суд, оцінюючи безпосередньо досліджені докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла повне підтвердження під час судового розгляду даного кримінального провадження, і доходить висновку, що його умисні дії, які виразилися в умисному спричиненні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого за ч. 2 ст. 125 КК кваліфіковано вірно.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо вчинення кримінального правопорушення в стані сильного душевного хвилювання, суд зазначає таке.

Так, перебування особи під впливом сильного душевного хвилювання передбачає, що у такої особи до початку вчинення кримінального правопорушення раптово виник стан фізіологічного афекту, який був зумовлений систематичністю певних дій потерпілої особи, що мають багаторазовий характер. Зазначений стан, як емоційний процес, характеризується своєю раптовістю, неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

Аналогічні висновки містяться в Постанові ККС ВС від 25.03.2025 у справі №753/12283/22.

Натомість, у в судового розгляду даного кримінального провадження, не було встановлено будь яких даних, які б вказували на перебування обвинуваченого ОСОБА_3 , на час вчинення кримінального правопорушення, у стані сильного душевного хвилювання.

Суд, дослідивши показання потерпілого та свідка, відеозапис обставин кримінального правопорушення, доходить висновку, що поведінка потерпілого не містила ознак жорстокої поведінки, не мала систематичного характеру, не могла викликати стан сильного душевного хвилювання, і це вказує на малозначність приводу, через який обвинувачений ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим наявний тривалий конфлікт з приводу земельної ділянки, потерпілий неодноразово звертався до органів національної поліції з приводу протиправних дій обвинуваченого, які не знайшли належної реакції, а тому, твердження обвинуваченого ОСОБА_3 щодо перебування у стані сильного душевного хвилювання не підтверджується матеріалами даного кримінального провадження та іншими, належними доказами, а тому суд розцінює таку поведінку останнього, як спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 50, 65 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Суд призначає покарання, зокрема відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належить до категорії кримінальних проступків, раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66, 67 КК, судом не встановлено.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

Верховенство права не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, такі як справедливість, яка є однією з основних засад права і є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права, про що зазначив в своєму рішенні від 02.11.2004 № 15рп/2004 у справі № 1-33/2004 Конституційний Суд України.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, спосіб та мотиви його вчинення, посткримінальну поведінку обвинуваченого, відсутність розкаяння у скоєному, суд вважає законним та обґрунтованим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт, в розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 125 КК, оскільки, на переконання суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам справедливості при застосуванні даного виду покарання і відображає співмірність злочину та кари, оскільки таке покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, витрати на залучення експерта у даному провадженні відсутні.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються судом в порядку, передбаченому ст. 100 КПК.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 7, 368, 370, 373, 374 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази, якими визнано оптичний носій інформації, а саме ДВД-Р диск з відеофайлом із назвою «25.04.2024» залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новокодацький районний суд міста Дніпра.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1