Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/282/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 389/1865/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2025 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна, адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000008, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням, в якому просив накласти арешт на автомобіль «Mercedes Benz 410», р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , зареєстрованій за адресою АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в салоні якого знаходилось дизельне паливо в кількості 3 тонн, яке зберігалось в пластиковій ємності об`ємом 1 м3, 10 металевих бочках об`ємом 200 л та пластиковій каністрі об`ємом 20 л, приналежність та власник якого не встановлений, що вилучені протоколом огляду місця події від 27.05.2025 та 27.05.2025 визнані речовими доказами, які є предметами вчиненого кримінального правопорушення, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна, заборони користуватися та розпоряджатися вищевказаним майном.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 за №0000008 накласти арешт на: автомобіль «Mercedes Benz 410» р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , зареєстрованій за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ; вилучене з салону автомобіля «Mercedes Benz 410» р.н. НОМЕР_1 дизельне паливо загальною вагою 3 тонни, яке знаходилось в пластиковій ємності об`ємом 1 м3, 10 металевих бочках об`ємом 200 л та пластиковій каністрі об`ємом 20 л, шляхом заборони права на розпорядження та користування зазначеним майном.

Мотивами прийнятого слідчим суддею рішення стало те, що що існує сукупність підстав вважати, що вилучений транспортний засіб «Mercedes Benz 410» р.н. НОМЕР_1 є засобом вчинення кримінального правопорушення, а вилучене з його салону дизельне паливо загальною вагою 3 тонни, є предметом кримінального правопорушення, мають на собі відомості, які можуть бути використані як докази, необхідними для проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, експертиз, вказане майно у відповідності до ст.98 КПК України, має ознаки речових доказів, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, тому з метою його збереження на нього необхідно накласти арешт.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що клопотання про накладення арешту, заступник начальника мотивував та підтверджував, додатками до клопотання, які складаються тільки із рапортів працівників поліції

Єдиним підтвердженням того, що нібито в автомобілі знаходиться дизельне паливо яке здобуте злочинним шляхом в Локомотивному депо «Знам`янка» Регіональної філії «Одеська залізниця». Є рапорт оперуповноваженого, який не зареєстрований в канцелярії поліції, тобто міг бути написаний будь-коли. Крім того, вказаний рапорт не може слугувати як доказ, так як його зміст нічим не підтверджено.

В матеріалах клопотання про накладення арешту, не має жодного підтверджуючого документу, що в Локомотивному депо «Знам`янка» Регіональної філії «Одеська залізниця», є якісь нестачі дизельного палива, наприклад акти ревізії, повідомлення до поліції про вчинення злочинів, щодо викрадення дизельного палива.

Тобто, на думку представника кримінальне провадження ґрунтується тільки на припущення органу досудового розслідування про можливі злочині дії службовими особами Локомотивного депо «Знам`янка» Регіональної філії «Одеська залізниця».

З моменту внесення кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань до розгляду клопотання про арешт майна, пройшов тривалий час, та, за цей час орган досудового розслідування не зібрав підтверджуючих матеріалів щодо можливого розкрадання дизельного палива службовими особами Локомотивного депо «Знам`янка» Регіональної філії «Одеська залізниця».

Слідчий суддя не врахувала вище вказані доводи, які проголошувались під час розгляду клопотання.

Крім того, слідчий суддя проігнорувала пояснення ОСОБА_10 , про те, що вказане дизельне паливо ним було придбано за допомогу людей які донатили на ЗСУ, та він мав вказане дизельне паливо відвести своєму знайомому ОСОБА_11 , який проходить службу в ЗСУ.

Під час розгляду клопотання ОСОБА_10 наголошував, що він може надати всю необхідну інформацію, про осіб, які можуть підтвердити його слова.

З моменту вилучення автомобіля, дизельного палива загальною вагою 3 тони, по дату розгляду клопотання, ні слідчий ні прокурор, не встановили погодження вказаного дизельного палива, не допитали ОСОБА_10 , хоча слідчому ще під час огляду місця події повідомлялось походження дизельного палива.

Під час розгляду клопотання про арешт майна слідчому судді вказувались вище вказані доводи, але на доводи ані ОСОБА_10 , ані його представника суддя не реагувала.

Крім того слідчий відповідно до норм ст. 168 КПК України взагалі не мав права вилучати електронні інформаційні систем або їх частин, мобільні термінали систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження.

Апелянт вважає, що винесена ухвала слідчим суддею без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та накладено арешт на майно з грубим порушенням норм чинного законодавства, тим самим порушено законні права на володіння, користування та розпорядження майном, яким користується ОСОБА_10 та жодним чином не стосується обставин, які є предметом кримінального правопорушення.

За вказаних обставин вважає, що при розгляді клопотання про арешт майна слідчим суддею порушено норми матеріально та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, в провадженні СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 14.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.05.2025 о 04:57 год. під час дії комендантської години по вул. Віктора Голого у м.Знам`янка, Кіровоградської області, співробітниками СРПП ВП №1 (м.Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградської області було зупинено автомобіль «Mercedes Benz 410», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в багажному відділенні вказаного автомобіля було виявлено вантаж у вигляді дизельного палива. У подальшому 27.05.2025 на підставі заяви про дозвіл на огляд автомобіля, власноруч написаною користувачем автомобіля «Mercedes Benz 410» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , в період часу з 06:11 год. до 06:30 год. в ході проведення огляду місця події відкритої ділянки місцевості розташованої поруч з адміністративною будівлею ДСНС, що за адресою вул.Віктора Голого,73, м.Знам`янка Кіровоградської області, виявлено та вилучено автомобіль «Mercedes Benz 410», р.н. НОМЕР_1 в салоні якого знаходилось дизельне паливо в кількості 3 тонн, яке знаходилось в пластиковій ємності об`ємом 1 м3, 10 металевих бочках об`ємом 200 л та пластиковій каністрі об`ємом 20 л, будь які документи на вказане дизельне паливо на момент проведення огляду були відсутні. Під час опитування ОСОБА_10 останній зазначив, що автомобіль перебуває у нього в користуванні тривалий час, автомобіль він передав своєму знайомому, анкетні дані якого він не пам`ятає, його номер телефону у нього відсутній, та який у свою чергу в подальшому залишив автомобіль поруч із гаражним кооперативом, який знаходиться по вул. В.Голого у м.Знам`янка поруч із колишнім «Хлібозаводом», та надалі він попросив ОСОБА_10 перевезти дизель, який вже перебував у автомобілі у с.Медерове, Кропивницького району, Кіровоградської області. Та під час перевезення автомобіля з дизельним паливом останній був зупинений працівниками поліції. Кому саме належить вказане дизельне паливо він не знає.

Також встановлено, що 27.05.2025 до СВП ВП №1 (м.Знам`янка) Кіровоградської області надійшов рапорт о/у СКП ВП №1 (м. Знамянка) Кіровоградської області про те, що ними встановлено факт, що дизельне паливо, яке перевозив ОСОБА_10 було здобуто злочинним шляхом під час крадіжки з Локомотивного депо "Знам`янка" Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ Укрзалізниця. У цей же день до Локомотивного депо "Знам`янка" Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ Укрзалізниця було направлено запит щодо надання інформації про можливі факти крадіжки або ж виявлення недостачі дизельного палива по Локомотивному депо "Знам`янка" Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ Укрзалізниця, відповідь на вказаний запит не надходила.

В подальшому, 27.05.2025 вказаний транспортний засіб та дизельне паливо визнано речовими доказами та поміщено на зберігання на територію ВП №1 (м.Знам`янка) Кіровоградської області, розташованого за адресою вул.Київська, 25, м.Знам`янка, Кіровоградської області.

28.05.2025 року (клопотання датоване 27.05.2025 року) Заступник начальника СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000008 від 14.01.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначив, що транспортний засіб та дизельне паливо, яке було вилучено 27.05.2025, є предметами вчинення кримінального правопорушення, визнані речовими доказами, які мають суттєве значення для досудового розслідування, на них можуть зберігатися сліди вчиненого кримінального правопорушення, необхідні для проведення експертиз, які у подальшому можуть бути використані як докази під час судового розгляду провадження, на них з метою зберігання необхідно накласти арешт. Також, з метою попередження приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження тимчасово вилученого майна є необхідність у забороні користування та розпорядження даним майном.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.05.2025 задоволено вищевказане клопотання. Накладено арешт з метою збереження речових доказів, оскільки вони є предметом кримінального правопорушення, мають на собі відомості, які можуть бути використані як докази, необхідні для проведення слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні, експертиз. Вказане майно у відповідності до ст.98 КПК України, має ознаки речових доказів, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, тому з метою його збереження на нього необхідно накласти арешт.

Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів та запобігання їх приховуванню, пошкодженню, знищенню, перетворенню, відчуженню.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою, зокрема, і збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим КПК порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

На переконання колегії суддів, задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «Mercedes Benz 410» р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , зареєстрованій за адресою АДРЕСА_1 , перебуває у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ; вилучене з салону автомобіля «Mercedes Benz 410» р.н. НОМЕР_1 дизельне паливо загальною вагою 3 тонни, яке знаходилось в пластиковій ємності об`ємом 1 м3, 10 металевих бочках об`ємом 200 л та пластиковій каністрі об`ємом 20 л, шляхом заборони права на розпорядження та користування зазначеним майно, оскільки вказане майно в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 27.05.2025 року.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчим суддею під час розгляду клопотання з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірено співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, та враховано, що для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам апелянта, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Беззаперечних доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізації мету досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України.

Що стосується посилань представника власника майна на те, що ОСОБА_10 дизельне паливо ним було придбано за допомогу людей то такі доводи є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодним доказом. Зокрема не надано фіскальних чеків на їх придбання, видаткових накладних, тощо. При цьому колегія суддів не приймає до уваги доводи представника про те, що такі документи були втрачені, оскільки процедура отримання дублікатів таких документів у постачальника нафтопродуктів не є складною.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_10 під час вилучення вищеописаного майна, у письмових поясненнях особисто зазначив про те, що вказане дизельне пальне належить його знайомому.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку про те, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно є матеріальним об`єктом, який міг зберегти на собі сліди або містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та мають значення для кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для його арешту, як речового доказу, з метою збереження.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження, при вирішенні питання щодо арешту майна, з підстав визначених ст. 170 КПК України, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, сукупність долучених до клопотання матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Посилання апелянта на те, що суд, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, не дослідив та не взяв до уваги ту обставину, що арештоване майно не має жодного відношення до кримінального провадження, в рамках якого накладався арешт, колегія суддів не бере до уваги, позаяк ці доводи обґрунтованості висновків слідчого судді про арешт майна не спростовують, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення слідчим суддею прийнято у відповідності до вимог закону, при розгляді клопотання з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірено співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження, відтак ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 травня 2025 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000008 від 14.01.2025 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4