КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3844/2025 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого

в режимі відеоконференції - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 . Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 травня 2025 року включно. Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 151 400 000 (сто п`ятдесят один мільйон чотириста тисяч) гривень, що дорівнює 50 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у разі внесення якої на обвинуваченого ОСОБА_7 покладені наступні обов`язки: прибувати за кожним викликом суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено до 27 травня 2025 року включно.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_11 у справі №757/19082/22-к від 27.03.2025, якою продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25.05.2025, а також застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 151 400 000 (сто п`тдесят один мільйон чотириста тисяч) гривень, що дорівнює 50 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

На обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає про те, що починаючи з підготовчого судового засідання, де судом було вперше продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який наразі продовжується, прокурором так і не долучено жодного процесуального документа, який підтверджував його доводи не тільки щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але й обґрунтовував обставини, які свідчать про те, що заявлені прокурором ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою.

Щодо ризику, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, зможе вчинити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, захисник зазначає про те, що на сьогодні відсутнє підтвердження факту ухилення обвинуваченого від явки про виклик до слідчого. Так, згідно з матеріалами кримінального провадження слідчим було неодноразово спрямовано повістки про виклик ОСОБА_7 за адресою його реєстрації - АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 . Водночас у матеріалах кримінального провадження містяться документи, які прямо свідчать про не проживання ОСОБА_7 за вказаними адресами. Так, 24.09.2021 року у відповідь на доручення органу досудового розслідування - старшим оперуповноваженим ДСР НП України ОСОБА_13 було повідомлено про те, що за жодною з вказаних адрес ОСОБА_7 на момент направлення йому повісток не проживав. Таким чином, аргументи прокурора про те, що ОСОБА_7 не з`явився за викликом до органу досудового розслідування не відповідають дійсності, бо спростовуються матеріалами кримінального провадження, відкритими стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Натомість, обвинувачений ОСОБА_7 з 31.10.2021 року до введення воєнного стану на території України проживав у м. Києві разом зі своєю родиною. Після введення воєнного стану та виїзду сім`ї за кордон - ОСОБА_7 проживав за місцем роботи у Вінницькій області, де і був затриманий.

Захисник звертає увагу, що на сьогодні сторона обвинувачення не тільки не надала докази існування потреби в застосуванні, але й взагалі не обґрунтувала підстави свого прохання призначити в якості альтернативи обвинуваченому заставу, яка перевищує передбачений законом розмір.

В ході безпосередньо судового розгляду клопотання, всупереч вимог ч.4 ст.184 КПК України, судом при застосуванні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, взагалі не досліджувався та не враховувався майновий та сімейний стан.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, потерпілим визнано іноземну компанію - «Епл Хіллз Інвестментс Лімітед». Вказана компанія володіє 100% корпоративних прав на «Дністрові сади», які за позицією сторони обвинувачення є предметом заволодіння, знаходяться у власності потерпілого «Епл Хіллз Інвестментс Лімітед».

Відтак, доводи суду щодо визначення розміру застави з огляду на спричинені збитки у кримінальному провадженні не відповідають дійсності та є необґрунтованими. Тому обраний судом розмір застави є непомірним для обвинуваченого, не відповідає його статкам та явно суперечить усталеній практиці ЄСПЛ, відповідно до якої гарантії, передбачені п.3 ст.5 Конвенції, покликані забезпечити не відшкодування збитків, а зокрема явку обвинуваченого в судові засідання.

Таким чином, на переконання захисника, під час визначення розміру застави суд найперше має врахувати майновий та сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу. А вже потім - інші обставини, наприклад вагомість доказів обвинувачення, тяжкість покарання та наявність збитків.

Захисник звертає увагу на те, що відповідно до приписів ст.182 КПК України розмір застави у тяжких злочинах визначається у розмірі 20-80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на початок 2024 року становить 3028 грн. Таким чином, розмір застави, який повинен був бути визначений обвинуваченому ОСОБА_7 становить 60 650 - 241 920 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, думку прокурора та представника потерпілого, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.206-2 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на доведеність існування заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.

Суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, у випадку встановлення судом його винності, незаконно впливати на ще не допитаних свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому судом прийнято до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за змістом обвинувачення іноземній компанії діями ОСОБА_7 спричинені збитки в сумі 325526000 грн., які не відшкодовані.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Також колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисника, відповідним і достатнім є визначений судом першої інстанції розмір застави.

Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував обставини та тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_7 його майновий стан, та дійшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності визначити обвинуваченому заставу в розмірі 151 400 000 (сто п`ятдесят один мільйон чотириста тисяч) гривень, що дорівнює 50 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання покладених на нього обов`язків.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2025 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4