ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1361/25

Номер провадження 1-кп/495/516/2025

30 травня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Білгород-Дністровський Одеської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001729 від 03 грудня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бауска Латвійської республіки, громадянина України, з неповною середньою освітою, розлученого, який не є депутатом та не має інвалідності, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, військовослужбовця за мобілізацією на посаді технік-майстер групи спеціальних робіт відділення інженерної підтримки НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України у званні «солдат»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді технік-майстер групи спеціальних робіт відділення інженерної підтримки НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у званні солдат, в порушення вимог постанови Верховної Ради України № 2471-ХП від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністерств України №576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної i холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 662 від 21.08.1998, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, маючи намір на придбання для себе, без передбаченого законом дозволу, вибухових пристроїв, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у невстановлений в ході досудового розслідування час, придбав шляхом знахідки один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 58/85 254-51 ТНТ, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині kv 30/74 Т 4/52, та два запали типу УЗРГМ з однаковим маркуванням на спускових важелях 30/74 UZRGM irv на внутрішній стороні маркування ТК-6 20, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють дві ручні осколкові гранати Ф-1, що належать до бойових припасів, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 58/85 254-51 ТНТ, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині kv 30/74 Т 4/52, та два запали типу УЗРГМ з однаковим маркуванням на спускових важелях 30/74 UZRGM irv на внутрішній стороні маркування ТК-6 20 до місця свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_3 та без передбаченого законом дозволу почав зберігати.

В подальшому, 22 січня 2025 року приблизно о 15 год. 40 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 діючи, умисно та протиправно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, попередньо домовившись з ОСОБА_6 , зустрівшись з останнім по вулиці Буджакській в селі Приморське, Білгород-Дністровського району, Одеської області, де незаконно, без передбаченого законом дозволу, збув (продав) йому за грошову винагороду в сумі чотири тисячі гривень, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині 58/85 254-51 ТНТ, один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на донній частині kv 30/74 Т 4/52, та два запали типу УЗРГМ з однаковим маркуванням на спускових важелях 30/74 UZRGM irv на внутрішній стороні маркування ТК-6 20, які при конструктивному поєднанні між собою утворюють дві ручні осколкові гранати Ф-1, що є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та належить до бойових припасів,

Таким чином ОСОБА_5 незаконно придбав, носив, зберігав, збув бойові припаси вибухові пристрої, без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення в час, спосіб та при обставинах, які викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що під час несення служби в зоні бойових дій врайоні Вовчанська знайшов зазначені в обвинувальному акті дві гранати Ф1 та два запала до них, які належали ворогу та поклав в свій рюкзак з речами. Невдовзі отримав важке вибухове поранення та був доставлений в госпіталь. Рюкзак з речами, у тому числі з вищевказаними гранатами та запалами до них, передали слідом за ним. Про те, що в рюкзаку серед речей знаходяться вищевказані гранати Ф1 та запали до них, на той час ОСОБА_5 не памятав. Оскільки поранення було важким, то рюкзак з речами, не розпаковуючи було відіслано за місцем проживання співмешканки в с.Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області. У подальшому, після виписки з госпіталя він перебрав речі в рюкзаку та виявив вищевказані вибухові пристрої, про які забув. Перебуваючи у відпустці на лікуванні після поранення 22.01.2025 року вирішив збути ці вибухові пристрої та боєприпаси візуальному знайомому для використання при риболовлі, проте проте був викритий працівниками поліці після отримання коштів в сумі 4000 гривень 22.01.2025 в с.Приморське Білгород-Дністровського району Одеської області. Висловив щире каяття у вчиненому, просив суворо не карати, повідомив про бажання продовжити військову службу.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Суд, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких обвинувачений у такому випадку буде позбавлений права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

За таких обставин, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, доведена повністю.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, яке виражається у визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, ставленні обвинуваченого до скоєного, осуду своїх дій, а також активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має неповну середню освіту, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, не одружений, проходить військову службу за мобілізацією у НОМЕР_1 прикордонному загоні України на на посаді технік-майстер групи спеціальних робіт відділення інженерної підтримки у військовому званні "солдат", є учасником бойових дій, переніс поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, яке відноситься до категорії важких.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема те, що злочин за ч. 1 ст. 263 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини справи і ставлення обвинуваченого до скоєного, а саме вчинення злочину вперше, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність за ч. 1 ст.263 КК України. Призначення іншого виду покарання, на думку суду, не буде відповідати характеру скоєного кримінального правопорушення, його суспільної небезпеки, не буде належним чином сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним інших злочинів.

Проте, за умовами ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи обвинуваченого, який щиро кається, бажає продовжити військову службу, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 на підставіст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно дост.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та винної особи будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Цивільний позов не заявлено

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати на поведення судових експертиз слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі положення ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого

ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути зі ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 3183,60 гривень.

Речові докази по справі:

- Два корпуси ручних осколкових гранат Ф-1 та два запали типу УЗРГМ (квитанція №2911) - знищити;

- Револьвер «SAFARI-F» № ХК49525 з двома гільзами 4 мм (квитанція №2899) та мобільний телефон «Redmi» (квитанція 2902) повернути власнику ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон Xiaomi Redmi 13с IMEI НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 (квитанція 2903) повернути власнику ОСОБА_8 ;

- гроші в сумі 4000 гривень повернути до спеціального фонду Державного бюджету України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_9