Вирок

Іменем України

29.05.2025 м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000904 від 21.09.2024 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 , 20.09.2024 року, перебуваючи у маршрутному таксі №32 за адресою: м.Львів, вул. Княгині Ольги, 112, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення шляхом зняття грошових коштів з банківського рахунку, викрав банківську картку за № НОМЕР_1 , якою користується потерпілий ОСОБА_5 та яка обслуговується АТ КБ «Приватбанк», яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» №2657-ХП від 02 жовтня 1992 року, п.1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч.4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» №2121-Ш від 07 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414 та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, являється офіційним документом.

Крім цього, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (із подальшими змінами), в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи раніше привласнену банківську карту, емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , 20.09.2024, в період часу з 18 години 24 хвилини по 18 годину 26 хвилин, користуючись банкоматом банку «ПУМБ», що на проспекті Червоної Калини, 36 у м.Львові, з метою зняття грошових коштів використав вищевказану картку та ввів пін код до даної банківської карточки, після чого відбулось списання грошових коштів із вищевказаної банківської карточки ОСОБА_5 в сумі 5500 гривень, таким чином вчинив крадіжку грошових коштів на загальну суму 5500 гривень, належні потерпілому ОСОБА_5 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину по пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК Українивизнав повністю.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статтей за якими обвинувачується ОСОБА_4 з врахуванням правил, передбачених ч.1 ст. 70 КК України, а також звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.357КК України, тобто як викрадення офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів.

Крім того, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, мету вчинення суспільно небезпечних дій, особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, згідно довідки КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з 08.2024 року перебуває на обліку з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК Українипокарання у виді обмеження волі та позбавлення волі.

На підставі ч. 1ст.70КК України за сукупністю кримінальних правопорушень слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 відшкодував потерпілому майнову шкоду, завдану його протиправними діями, та інші фактичні обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення статті 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, виходячи з переконання, що припинення протиправної поведінки та недопущення злочинів з його боку у майбутньому можливе за ефективного контролю поведінки обвинуваченого.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100КПКУкраїни.

Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

На підставі ч 1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку у 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

DVD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1