печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001224 від 18.04.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2025 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором у кримінальному провадженні - заступником другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного у кримінальному проваджені № 0001224 від 18.04.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001224 від 18.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.04.2023 у темну пору доби о 22.27 водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій прямій асфальтованій проїзній частині автодороги сполученням Київ-Чоп зі сторони м. Рівне в напрямку м. Києва.

Рухаючись автодорогою М-06 «Київ-Чоп» з перевищенням максимальної швидкості на ділянці дороги, на проїзній частині в районі 134-го км + 340 м, біля повороту до с. Вереси Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість спостерігати за діями інших учасників руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди не переконавшись в безпечності своїх дій, ігноруючи вимоги горизонтальної дорожньої розмітки, внаслідок чого своїми діями створив небезпеку для дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, у наслідок чого, при наближені до повороту до с. Вереси Житомирського району Житомирської області, виїхавши та частково перебуваючи на зустрічній смузі для руху, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Слідчий вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_5 зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання дорожньо-транспортній пригоді, пішохід ОСОБА_7 отримав травми.

Виявлений комплекс тілесних ушкоджень утворився 17.04.2023 о 22.27 при дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок контактування з передньою частиною автомобіля марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 з пішоходом, який перебував на проїзній частині дороги у вертикальному та статичному положенні, був обернений задньою поверхнею тіла з наданням йому великої кінетичної енергії з послідуючим закидуванням тіла на капот, вітрове скло та дах та відкидуванням тіла на дорожнє покриття, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення й знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток черепа, кісток тазу, переломів шийних хребців, розриву хребетного стовпа на рівні грудного відділу, множинних переломів ребер, перелому правої плечової кістки, кісток обох гомілок, крововиливів у зв`язковий апарат внутрішніх органів, множинних ран, саден та синців тіла.

17.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в учиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Слідчий зазначає, шо з метою досягнення дієвості кримінального провадження необхідним є застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України, оскільки встановлені ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та переховування від органу досудового розслідування та суду.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, зазначив, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні захисник заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди минуло понад два роки, підозрюваний має на утриманні матір з інвалідністю, а ОСОБА_7 - на момент події перебував у стані алкогольного сп`яніння та перетинав проїзну частину поза межами пішохідного переходу. У зв`язку з викладеним, просить суд обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.04.2023, схемою та фототаблицею до нього;

- протоколом слідчого експерименту від 19.11.2024 відповідно до якого встановлено параметри розташування автомобіля марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзній частині в момент наїзду на пішохода;

- висновком судово-медичної експертизи від 17.05.2023 № 294 відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді множинних переломів кісток черепа, кісток тазу, переломів шийних хребців, розриву хребетного стовпа на рівні грудного відділу, множинних переломів ребер, перелому правої плечової кістки, кісток обох гомілок, крововиливів у зв`язковий апарат внутрішніх органів, множинних ран, саден та синців тіла;

- висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/106-23/5188-ІТ від 16.05.2023 відповідно до якого гальмівна, рульова та ходова системи автомобіля марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходилися в працездатному стані;

- висновком транспортно-трасологічної експертизи від 18.05.2023 № СЕ-19/106-23/5190-ІТ відповідно до якого наїзд на пішохода відбувся на 135-му км проїзної частини сполученням Київ-Чоп, поблизу с. Вереси Житомирського району Житомирської області в напрямку від м. Рівне до м. Києва (в повздовжньому напрямку) на деякій відстані перед ближнею межею осипу скла автомобіля (позиція № 1 на схемі), (в поперечному напрямку) між осипами скла автомобіля (позиція № 1 та № 2 на схемі);

- висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи від 30.05.2023 № 121-КСЕ-19/106-23/6923 відповідно до якого швидкість руху автомобіля марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед наїздом на пішохода становила не менше 70-90 км/год;

- висновком комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи від 22.09.2023 № 191-СЕ-19/106-23/10887-ІТ відповідно до якого в момент первинного контакту з контактуючими, слідоутворюючими, травмуючими деталями кузова автомобіля марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілий знаходився задньою поверхнею тіла в вертикальному статичному положенні;

- висновком автотехнічної експертизи від 04.04.2025 № СЕ-19-25/15309-ІТ відповідно до якої в діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності технічним вимогам дорожнього знаку 3.29 (розділ 33 «Дорожні знаки») та п. 12.9.б) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням події дорожньо-транспортної пригоди;

- речовими доказами по справі, а саме автомобілем марки Lexus ES 300Н, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Статтею 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Судовим розглядом, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 даних, що характеризують його особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять переконливі дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; а також незаконно впливати на свідків, слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваного, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування підозрюваного не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваного, який є раніше не судимий, працевлаштований, свідчить на користь останнього, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , в свою чергу спростовує доводи прокурора щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001224 від 18.04.2023, а саме до 17.08.2025 включно, з одночасним покладенням на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та особами, які є або будуть свідками та визначені прокурором, слідчим поза межами проведення слідчих дій;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 17.08.2025 в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1