Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/9066/25
Провадження №1-кп/523/1378/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

25.07.2025

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

в присутності обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119 від 05.05.2025р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Одеси, громадянина України, українеця, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході судового розгляду встановлено, що 04.05.2025 приблизно о 21:30, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля пішохідної доріжки неподалік автозаправної станції «Укрнафта» по вул. Чорноморського Козацтва, 80 м. Одеси, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше не знайомою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи кримінально-протиправний умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, умисно за допомогою аерозольного балончика розпилив перцевий газ в обличчя останній, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді хімічного опіку кон`юнктиви обох очей, опіку шкіри обличчя, опіку передньої поверхні грудної клітки, опіків тильних поверхонь правої та лівої кистей 1-го ступеню, які самі по собі, як в сукупності і окремо мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п. п. 2.3.5 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті фактично не визнав, та пояснив, що 04.05.2025 року приблизно 22:00 години виїжджав з заправки по вул. Чорноморського Козацтва на мопеді, перед ним по пішохідному переходу вийшли 3 особи з собаками без намордників та одна з цих собак кинулась на нього з ціллю укусити, надалі злякавшись цієї собаки він розвернувся в зворотному напрямку. Після цього його збили з мопеда та почали бити в область голови, подальші дії він не пам`ятає (посилається на травму голови, яка була отримана раніше). Обвинувачений ОСОБА_6 приніс вибачення перед потерпілою на стадії судових дебатів.

Незважаючи на невизнання провини обвинуваченим, його вина повністю підтверджується, встановленими в ході досудового розслідування та судового розгляду обставинами правопорушення та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

- Допитом потерпілої ОСОБА_4

- Допитом свідка ОСОБА_7

-Витягом з ЄРДР від 05.05.2025 року за фактом вчинення кримінального правопорушення за ст. 125 ч. 1 КК України

-Рапортом патрульної поліції від 04.05.2025 року

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.05.2025 року

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.05.2025 року

-Висновком експерта №563 від 05.05.2025 року, в якому зазначено, що тілесні ушкодження гр-ки ОСОБА_4 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

-Протоколом огляду предмету від 14.05.2025 року, а саме оптичного носія (диску), марки «Verbation» світло сірого кольору, на якому мається один відеофайл від назвою «ст. 125 ККУ» отримані в ході витребування від департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Одеській області за вихідним 10849/41/13/13/01-25 від 09.05.2025 року.

-Оглянутим в судовому засіданні, оптичним носієм (диском), марки «Verbation» світло сірого кольору, на якому мається один відеофайл від назвою «ст. 125 ККУ» отримані в ході витребування від департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Одеській області за вихідним 10849/41/13/13/01-25 від 09.05.2025 року

-Характеризуючими матеріалами відносно особи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 4 травня 2025 року, вони з чоловіком та її сестрою йшли по вул. Чорноморського Козацтва біля заправки «Укрнафта», з ними поруч були декілька собак, на звук транспортного засобу ОСОБА_6 , одна з собак почала гавкати в сторону обвинуваченого, після цього ОСОБА_6 , проїхавши поруч, вдарив собаку по ногою. Надалі, після словесного конфлікту, обвинувачений ОСОБА_6 використав перцевий балончик їй та її чоловіку в обличчя, чим спричинив опіки очей. Після приїзду працівників поліції та швидкої допомоги, потерпілій була надана медична допомога та доставлено до лікарні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердив пояснення, які надала при допиті потерпіла та додав, що до приїзду працівників поліції, він тримав обвинуваченого, щоб той не втік, але не бив його та не застосовував фізичну силу.

Під час судового засідання, прокурор відмовився від інших свідків в кримінальному провадженні, у зв`язку із достатньої кількістю доказів, які підтверджують вину ОСОБА_6 .

Зазначені вище докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України, надані стороною обвинувачення та долучені в судовому засіданні до кримінального провадження, є допустимими та такими, що в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому діяння.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджуются достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Навпаки, ст. 94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, нейтрально характеризується за місцем мешкання.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочину.

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченим ОСОБА_6 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як громадські роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 - не обирався.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази - відсутні.

Процесуальні витрати - відсутні.

Копії вироку вручити під розписку всім учасникам процесу, а також надати для відома іншим заінтересованим особам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Строк оскарження вироку 30 (тридцять) діб до Одеського апеляційного суду з дня його проголошення усіма учасниками судового розгляду.

Суддя Пересипського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1