ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/505/25 Справа № 712/9892/24 Категорія: ч. 2 ст. 114-2 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2025 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_7 який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 06 липня 2025 року.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінальних правопорушень, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Окрім того, суд вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також суд послався на ту обставину, що кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду та завершити його до закінчення обраного запобіжного заходу не можливо, оскільки судом не допитаний обвинувачений.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вищевказану ухвалу і застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід у вигляді застави. Посилається на вимоги ст. 177 КПК України щодо оцінки підстав суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу. Вказує, що судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не наведено обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК , які б були перешкодою для визначення розміру застави. Стверджує, що існують обставини, які дозволяють визначити розмір застави, оскільки відповідно до матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, є засновником та директором ТОВ «Вакуумнова» (м. Черкаси), має власності нерухоме майно та утримує неповнолітнього сина 2008 року народження, що свідчить про міцність та сталість його соціальних зв`язків. В ході досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину та щиросердечно розкаявся у скоєному. Про дієвість каяття останнього свідчить добровільне перерахування на користь Збройних сил України грошових коштів в розмірі 100 000 грн. Злочини, які інкримінують обвинуваченому не відносяться до особливо тяжких. Вказує, що обвинувачений тримається під вартою понад рік, що з урахуванням його особи, визнання вини, щиросердного каяття та співпраці зі слідством є проявом необґрунтованого і непропорційного процесуального примусу, що є порушенням ст. 7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Оспорює кваліфікаціюі дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 114-2 КК України і наявність в діях обвинуваченого складу цього кримінального правопорушення.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений і його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої та його захисника, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, що вказані в клопотанні прокурора: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду. Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника щодо недоведеності вини обвинуваченого за ч. 2 ст. 114-2 КК України не можуть бути перевірені під час апеляційного перегляду ухвали суду про продовження дії запобіжного заходу, оскільки це питання повинно бути розв`язано судовим рішенням, у якому суд вирішує обвинувачення по суті.

Суд першої інстанції, з урахуванням положень п.п. 4, 5 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначив розмір застави у кримінальному провадженні, з чим погоджується апеляційний суд.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається безумовних підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 травня 2025 року без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3