Провадження по справі № 1-кс/752/2726/25
У Х В А Л А

іменем України

"28" квітня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у поряду ч.6 ст. 193 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000010 від 14.02.2023 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Усть - Пристань Пристанського район Алтайського краю РФ, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 02.02.2014),-

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановив:

24 березня 2025 року слідча ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , звернулася до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000010 від 14.02.2023 про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, у порядку ч.6 ст. 193 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України та набула статусу підозрюваної у даному кримінальному провадженні відповідно до вимог ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 135 КПК України та постановою від 06.03.2025 оголошена у міжнародний розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування на території АР Крим, яка є тимчасово окупованою, слідчий вважає, то лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою стосовно підозрюваного зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування та суду; здійснення незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження тих, у вчиненні яких вона підозрюється.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав, надав відповідні пояснення та просив клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив у його задоволенні відмовити.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчим суддею постановлено рішення про розгляд клопотання за відсутності підозрюваної, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Вирішуючи клопотання слідчого, заслухавши прокурора, захисника, дослідивши матеріали, які додані до клопотання слідчим, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування - СУ ГУНП в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 та п.9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог п. 1-5 ч. 1 та ч. 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

З матеріалів, доданих до клопотання встановлено, що слідчим відділом ГУ НП в Автономній республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000010 від 14.02.2023, під час якого було встановлено, що всупереч міжнародно-правовим нормам та зобов?язанням у лютому-березні 2014 року РФ здійснено насильницьке протиправне захоплення більшої частини Кримського півострова, розташованого у межах українських адміністративних одиниць - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Після проведення 16.03.2014 нелегітимносформованою в умовах Російської воєнної окупації виконавчою владою Автономної Республіки Крим псевдореферендуму, РФ здійснено одностороннє незаконне включення до складу Російської Федерації на правах суб?єктів федерації - «Республіки Крим» та «міста федерального значення Севастополь», що було проголошено 18.03.2014.

18.03.2014 між РФ та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підписано «Договір про прийняття до РФ Республіки Крим і створення у складі РФ нових суб`єктів».

20.03.2014 державною думою РФ прийнято федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «Про прийняття Республіки Крим до складу РФ та утворення нових суб`єктів у складі РФ - Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ від 01.04.1999, Договору між Україною і РФ про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу РФ.

Встановивши фактичну владу над Кримським півостровом, армією РФ, згідно із положеннями ст. 42 «Положення про закони і звичаї війни на суходолі», що є додатком до Гаазької «IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі» від 18.10.1907, здійснено тимчасову окупацію частини території іншої держави.

Таким чином, з 20.02.2014 РФ здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень.

Насильницька анексія Криму та псевдореферендум, не визнаються українською державою і більшістю країн. Генеральна Асамблея, посилаючись на Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 68/262 «Територіальна цілісність України» від 28.03.2014 підтвердила статус тимчасово окупованих Автономної Республіки Крим і міста Севастополь та інших тимчасово окупованих РФ територій, як невід?ємних частин території України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 територія Кримського півострова внаслідок російської окупації вважається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до пунктів "а", "b", "с", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН "Визначення агресії" від 14.12.1974 силові дії РФ, що тривають з 20.02.2014, є актами збройної агресії, у зв?язку з чим Верховна Рада України у Зверненні до Організації Об?єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу від 27.01.2015, визнали РФ державою-агресором.

Так, громадянка України ОСОБА_4 , перебуваючи на території м. Джанкой АР Крим, приблизно у лютому 2014 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на вчинення державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога у період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, у тому числі від`єднання територій АР Крим та міста Севастополя від території України та їх включення до складу території РФ, зайняла посаду «секретаря Джанкойской городской региональной общественной организации «Русская община Крыма».

Після цього, ОСОБА_4 приступила до виконання своїх службових обов`язків, у тому числі, передбачених «уставом» затвердженого, збором «Русской общины Крыма» від 25.10.2014, серед яких: «объединение жителей Крыма, определяющих себя в этническом отношении русскими или считающих русскую культуру и русский язык родными, а россию - исторической Родиной, для защиты своих прав и законных интересов», «поддержка признания независимости Южной Осетии, Абхазии, Приднестровья и Новороссии (Донецкой и Луганской Народных Республик)» «пропаганда исторического значения вхождения Крыма в состав россии в качестве субъекта федерации и проведения референдума о статусе Крыма 16 марта 2014 года», «взаимодействие с Народным ополчением - народной дружиной Республики Крым в целях оказания содействия органам государственной власти Республики Крым и правоохранительным органам в обеспечении общественного порядка».

13 березня 2015 року наказом № 521/1/15 «председателя Государственого Совета Республики Крым ОСОБА_10 » ОСОБА_4 , «секретаря Джанкойской городской региональной общественной организации «Русская община Крыма» нагороджено медаллю «За защиту Республики Крым».

Окрім цього, ОСОБА_4 активно продовжує свою злочинну діяльність із надання окупаційним органам допомоги у встановленні та функціонуванні окупаційних органів, реалізуючи у межах компетенції відповідно до «Уставу Русской общины Крыма» від 25.10.2014, та інших підзаконних актів окупаційної влади, сприяючи таким чином окупаційному режиму РФ на ТОТ України АР Крим та міста Севастополя.

За вказаних обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014).

Органом досудового розслідування встановлено, що як на момент вчинення інкримінованих дій, так і на даний час ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим.

Відповідно до листа-роз`яснення Акціонерного товариства «Укрпошта», вбачається, що у зв`язку із блокуванням усіх відділень поштового зв`язку АТ «Укрпошта» на території півострова, національний оператор змушений тимчасово припинити прийом пошти в напрямку Автономної Республіки Крим та м. Севастополя до врегулювання ситуації. Врегулювання проблеми доставки поштових відправлень до АР Крим може відбутися після відновлення конституційного ладу на тимчасово окупованих територіях півострова Крим та м. Севастополя.

Окрім того, відповідно до офіційної заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин із РФ від 24.02.2022 на доручення Президента України МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з статтею 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

27 лютого 2025 року старшим слідчим 1 - го відділу СУ ГУНП в АР Крим та м. Севастополі ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури АР Крим та м. Севастополя ОСОБА_5 , складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України за ознаками державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Письмове повідомлення про підозру вручено ОСОБА_4 у порядку ч.8 ст. 135 КПК України шляхом розміщення публікації на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора (публікація від 27.02.2025) та у газеті «Урядовий кур`єр» (№ 45 (7970) від 01.03.2025).

Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 у відповідності до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000010 від 14.02.2023.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування доказах, які досліджено слідчим суддею в ході розгляду клопотання, зокрема: протоколах огляду інтернет-видань від 01.11.2023, від 02.11.2023, від 29.03.2024, від 19.06.2024, від 01.05.2024, від 07.10.2024, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2024, висновку експерта № 11357/24-35 від 08.01.2025 за результатами проведення судової портретної експертизи, тощо.

Після повідомлення про підозру, на неодноразові виклики слідчого на 27.02.2025, 03.03.2025, 04.03.2025, 05.03.2025, які опубліковано у газеті «Урядовий кур`єр» № 40 (7965) від 22.02.2024, № 45 (7970) від 01.03.2025 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, підозрювана ОСОБА_4 не з`явилася.

Також відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено під розпис її захиснику ОСОБА_6 .

Постановами слідчого від 06.03.2025 підозрювана ОСОБА_4 оголошена у міжнародний розшук, у зв`язку з чим досудове розслідування зупинено.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України за період з 08.11.2017 по 05.03.2025 підозрювана ОСОБА_4 не перетинала державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим.

Проаналізувавши та оцінивши вищезазначені докази, що додані слідчим до клопотання, слідчий суддя вважає, що вони свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, оскільки доводять факти та обставини, що можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрювана могла вчинити інкриміноване їй кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).

Слідчий суддя вважає доведеним ризик переховування від органу досудового розслідування, враховуючи, що наявні у матеріалах клопотання докази дають достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_4 , яка є громадянкою України, переховується на тимчасово окупованій території України, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років, оголошена у міжнародний розшук.

Ризик продовження кримінального правопорушення, на якій посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя вважає недоведеним.

Згідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, лише у разі, якщо прокурором, крім наявних підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний переховується на тимчасово окупованій території. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, оголошена у міжнародний розшук, на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово - окупованій території АР Крим.

Згідно з ч. 4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до абзацу 2 ч.4 ст.183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 02.02.2014), запобіжний захід у вигляді триманні під вартою у кримінальному провадженні № 0000010 від 14.02.2023.

У разі затримання особи, стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваної розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження та може бути оскаржена з моменту її оголошення протягом 5 днів безпосередньо до Київського апеляційного суду, а підозрюваним - з моменту отримання ним копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1