ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4650/23

Провадження № 11-кп/820/348/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетіка Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, працюючого помічником тепловозу локомотивного депо АТ «Укрзалізниця», одруженого, що має на утриманні 4 неповнолітніх дітей, -

якого визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та виправдано, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, вчиненному за наступних обставин.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2023 у справі № 688/47/23 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.129, ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однак, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, оскільки особисто був присутнім під час судового засідання та отримав її копію, а також те, що вказана постанова набрала законної сили 22.02.2023 та що його позбавлено права керувати транспортними засобами терміном на 1 рік, діючи з прямим умислом, з мотивів зневаги до судового рішення, ігноруючи вищевказану постанову суду, при наявності реальної можливості її виконати, продовжував керувати транспортним засобом.

Так, 16.06.2023 ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Судилківській в м. Шепетівка Хмельницької області, в зв`язку з чим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП в 22:24 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7178916, згідно якої на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Окрім цього, 13.07.2023 близько 22 год. ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Українській в м. Шепетівка Хмельницької області, у зв`язку з чим був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Шепетівського РУП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, якими стосовно нього складено адміністративні матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду яких постановою Шепетівського міськрайонного суду від 27.07.2023 його визнано винуватим та накладено адміністративне стягнення у виді 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 382 КК України.

У апеляційній скарзі прокурор прохає вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. Вважає, що зазначене судове рішення підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

На думку прокурора, судом першої інстанції, при ухваленні виправдувального вироку, не дотримано вимог ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.

Зазначає, що основним мотивом виправдання обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції стало те, що за фактом керування транспортним засобом після позбавлення права керування він уже був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності, а відтак не підлягає повторному притягненню до кримінальної відповідальності. Однак, на думку апелянта, такий висновок є помилковим і суперечить вимогам кримінального та адміністративного законодавства.

Звертає увагу, що зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі показаннями самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також низкою письмових доказів, беззаперечно підтверджується факт умисного невиконання ОСОБА_6 судового рішення, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами.

На думку прокурора, вказані дії обвинуваченого відповідають складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки він, будучи належним чином повідомленим про судове рішення, усвідомлено та умисно його не виконав, що підтверджується неодноразовим керуванням транспортним засобом у період дії заборони, внаслідок чого до нього двічі застосовувались адміністративні стягнення.

У зв`язку з чим, вважає, що незважаючи на дослідження судом першої інстанції всіх доказів, вони були безпідставно відкинуті без належної мотивації, що свідчить про необґрунтованість і незаконність ухваленого виправдувального вироку.

На думку апелянта, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, чим порушив засади забезпечення обов`язковості судового рішення, гарантовані Конституцією України та законами України.

Ураховуючи викладене, прокурор вважає, що вирок суду є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з ухваленням нового обвинувального вироку, яким ОСОБА_6 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Заслухавши прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги прокурора та прохали залишити вирок без змін, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню, із ухваленням нового вироку.

Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини (ст. 2 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 368 КПК України суд наряду з іншими питаннями, що вирішуються при ухваленні вироку, повинен вирішити:

- чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений;

- чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення;

- чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення;

- яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За приписами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що даних вимог закону судом першої інстанції не дотримано.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо наявності у діянні ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, колегія суддів зазначає таке.

Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що обвинувачення у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України, не містить інших фактів, ніж ті, що були предметом адміністративних правопорушень.

Проте колегія суддів не погоджується з зазначеним, виходячи з усталеної практики Верховного Суду (постанови Касаційного кримінального суду від 8 лютого 2023 року у справі № 464/4690/20 (провадження № 51-212 км 22) та від 27 лютого 2023 року у справі № 450/205/19 (провадження № 51-1306 км 22) та враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КК України зазначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Складом кримінального правопорушення визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявності яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.

Обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: об`єкт злочину, об`єктивна сторона злочину, суб`єктивна сторона злочину та суб`єкт злочину.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_6 було висунуто обвинувачення у тому, що відповідно до постанови Шепетівського міськрайонного суду від 08.02.2023 у справі № 688/47/23 його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.129, ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однак, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, оскільки особисто був присутнім під час судового засідання та отримав її копію, а також те, що вказана постанова набрала законної сили 22.02.2023 та що його позбавлено права керувати транспортними засобами терміном на 1 рік, діючи з прямим умислом, з мотивів зневаги до судового рішення, ігноруючи вищевказану постанову суду, при наявності реальної можливості її виконати, продовжував керувати транспортним засобом.

Так, 16.06.2023 ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Судилківській в м. Шепетівка Хмельницької області, в зв`язку з чим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП в 22:24 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7178916, згідно якої на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Окрім цього, 13.07.2023 близько 22 год. ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Українській в м. Шепетівка Хмельницької області, у зв`язку з чим був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Шепетівського РУП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, якими стосовно нього складено адміністративні матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду яких постановою Шепетівського міськрайонного суду від 27.07.2023 його визнано винуватим та накладено адміністративне стягнення у виді 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, є умисне невиконання судового рішення, що набрало законної сили, і означає повне його ігнорування. Об`єктивна сторона зазначеного кримінального правопорушення також проявляється і в перешкоджанні виконанню судового рішення, що набрало законної сили, яке полягає в активній протидії його виконанню.

Згідно доктрини кримінального права суб`єкт цього кримінального правопорушення може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього кримінального правопорушення необхідно вирішувати диференційовано з урахуванням конкретних фактичних обставин кримінального провадження.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України, може бути фізична особа, не на користь якої ухвалено рішення суду та яку зобов`язано вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Таким чином, ОСОБА_6 , як особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами на строк 1 рік, зобов`язаний був утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.

Висновки суду щодо відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 382 КК України не ґрунтуються на вимогах закону також з огляду на таке.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення - це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Як установлено у статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Так, 16.06.2023 ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Судилківській в м. Шепетівка Хмельницької області, в зв`язку з чим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП в 22:24 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7178916, згідно якої на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Окрім цього, 13.07.2023 близько 22 год ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Українській в м. Шепетівка Хмельницької області, у зв`язку з чим був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Шепетівського РУП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, якими стосовно нього складено адміністративні матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду яких постановою Шепетівського міськрайонного суду від 27.07.23 його визнано винуватим та накладено адміністративне стягнення у виді 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Саме під час складання вищезазначених протоколів було встановлено, що ОСОБА_6 здійснював керування транспортним засобом, будучи позбавленим такого права відповідно до постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.02.2023 у справі № 688/47/23.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо того, що обвинувачення у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 382 КК України, не містить інших фактів, ніж ті, що були предметом адміністративних правопорушень.

Відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 04 вересня 2023 року (справа № 702/301/20, провадження № 51-944км23) особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.

Також, суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що у законодавстві чітко визначена пряма норма, за якою особа несе відповідальність за керування транспортним засобом у разі позбавлення такої особи права керування транспортними засобами і це адміністративна відповідальність, що передбачена статтею 126 КУпАП, яка і охоплює у своєму змісті невиконання постанови суду про позбавлення права керування транспортним засобом. А тому діяння ОСОБА_6 не підлягають додатковій кваліфікації за частиною 1 статті 382 КК України та кримінальній відповідальності за цією нормою Закону.

Колегія суддів не вважає такі висновки обґрунтованими, оскільки в статті 126 КУпАП та статті 382 КК України йдеться про склади правопорушень, які відрізняються не тільки за ознаками об`єкта посягання, а й за ознаками об`єктивної сторони і немає жодних підстав їх ототожнювати у разі, коли йдеться про притягнення особи, позбавленої права керувати транспортним засобом, до відповідальності за частиною 1 статті 382 КК України.

Крім того, суд першої інстанції не оцінив показання ОСОБА_6 відповідно до статті 94 КПК, з точки зору належності, допустимості, достовірності, лише вказавши, що до обвинуваченого були застосовані адміністративні стягнення у виді штрафу в розмірі 1200 та 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у декілька разів перевищує розмір штрафу, передбачений санкцією статті 382 КК України, тобто призначене йому покарання було досить суворим, за своїм характером відповідало кримінальному покаранню. Після притягнення його до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 нових правопорушень не вчиняв.

У суді першої, так і апеляційної інстанцій ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, визнав та пояснював, що дійсно двічі керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування, за що на нього було накладено адміністративні стягнення у виді штрафу, які він сплачує на теперішній час шляхом відрахування із заробітної плати. Керував транспортним засобом, тому що їхав по роботі, оскільки має на утриманні 4-х дітей і зобов`язаний працювати для їх забезпечення. Але не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого кримінальної відповідальності на підставі сукупності аналогічних адміністративних правопорушень, за які на нього вже накладені стягнення, які за суворістю відповідають кримінальному покаранню, а тому являють собою надмірний тягар для такої особи, порушує принцип non bis in idem («ніхто не може бути покараний двічі за одне правопорушення»), передбачений статтею 61 Конституції України та частиною першою статті 4 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Із зазначеним не може погодитись колегія суддів, адже відповідно до частини 2 статті 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 382 КК України.

Однак, винуватість ОСОБА_6 доводиться, наступними доказами.

Згідно матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 688/47/23 ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, при цьому ОСОБА_6 був присутній під час розгляду справи та 09.02.2023 отримав копію постанови судді Шепетівського міськрайонного суду від 8 лютого 2023 року (а. с. 36-62).

Постановою інспектора Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн за керування 16.06.2023 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування (а. с. 26)

З оглянутого речового доказу - CD-R диску з відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора працівників ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області слідує, що 16.06.2023 о 22:11:29 працівники ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області зупинили транспортний засіб марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , попросили у водія транспортного засобу надати реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс та посвідчення водія. Водій повідомив, що немає з собою посвідчення водія. Працівник поліції при перевірці за допомогою службового планшету встановив, що ОСОБА_6 позбавлений права керування транспортним засобом, після чого уточнив, чи відомо йому про рішення Шепетівського міськрайонного суду про позбавлення його права керування транспортними засобами, на що ОСОБА_6 відповів, що відомо. Після цього працівник поліції склав щодо ОСОБА_6 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП (а. с. 31)

Постановою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 13.07.2023 близько 21:50 по вул. Українська, 12 в м. Шепетівка Хмельницької області повторно протягом року керував транспортним засобом марки «Skoda Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с. 23 24).

Протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 121772 від 13.07.2023, складеного поліцейським ВРПП сержантом поліції ОСОБА_9 , встановлено факт керування ОСОБА_6 13.07.2023 автомобілем «Skoda Felicia», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами Шепетівським міськрайонним судом 08.02.2023 (а.с.25).

Постановою інспектора капітана поліції Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 серії ЕАС № 7178916 від 16.06.2023 ОСОБА_6 притягнуто да адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн за те, що останній 16.06.2023 о 22:20 в м. Шепетівка по вул. Судилківській керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування (а.с. 26).

Оглядом CD-R диску з відеозаписом з портативного нагрудного відеореєстратора працівників ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області встановлено, що 13.07.2023 о 21:50:14 працівники ВРПП Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області зупинили транспортний засіб марки «Skoda», д.н.з. НОМЕР_1 , попросили у водія транспортного засобу надати реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс та посвідчення водія. Водій повідомив, що немає з собою посвідчення водія. Працівник поліції при перевірці за допомогою службового планшету встановив, що ОСОБА_6 позбавлений права керування транспортним засобом, після чого склав відносно ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП (а. с. 35).

На думку колегії суддів, зазначені вище докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності є достатніми та перебувають у взаємозв`язку між собою, доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_6 є особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, тобто судом на нього покладено обов`язок утриматись від таких дій протягом визначеного судом строку.

Вказана обставина була встановлена, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції, та ніким не оспорювалася.

Колегією суддів беззаперечно встановлено, що ОСОБА_6 , у вказаний день, керував транспортним засобом, достовірно знаючи про наявність постанови суду, якою його визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, яка набрала законної сили. ОСОБА_6 , будучи ознайомленим з вказаною постановою суду, умисно не виконував її, що, на думку колегії суддів, свідчить про умисне ухилення останнього від виконання постанови суду, і є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК.

В постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 08.02.2023 у справі № 464/4690/20 Верховний Суд прийшов до переконання, що особа, яку позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, зобов`язана утриматися від керування транспортними засобами протягом визначеного судом строку.

За таких обставин, дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що керування автомобілем 13 липня 2023 року близько 22 год. ОСОБА_6 , який позбавлений права керування транспортними засобами, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУПАП, та не містить складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 317-1 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.

Оцінка обставин у даному кримінальному провадженні по суті стосувалася не тих самих фактів, що досліджувались у провадженнях про адміністративні правопорушення, а невиконання заборони керування транспортними засобами ОСОБА_6 , до якого застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, його ухилення від виконання постанови суду, є однією з форм невиконання судового рішення, як підстави для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 382 КК України.

Колегія суддів вважає, що виправдовуючи ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.382 КК України, суд не прийняв до уваги досліджені, під час судового засідання докази, зокрема, зазначені вище, які мають істотне значення для з`ясування фактичних обставин справи, та безпідставно відкинув їх.

Колегія суддів вважає встановленим наступне.

Обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до постанови Шепетівського міськрайонного суду від 08.02.2023 у справі № 688/47/23 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладеннням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Однак, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, оскільки особисто був присутнім під час судового засідання та отримав її копію, а також те, що вказана постанова набрала законної сили 22.02.2023 та що його позбавлено права керувати транспортними засобами терміном на 1 рік, діючи з прямим умислом, з мотивів зневаги до судового рішення, ігноруючи вищевказану постанову суду, при наявності реальної можливості її виконати, продовжував керувати транспортним засобом.

Так, 16.06.2023 ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Судилківській в м. Шепетівка Хмельницької області, в зв`язку з чим за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП в 22:24 відносно нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7178916, згідно якої на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

Окрім цього, 13.07.2023 близько 22 год. ОСОБА_6 , будучи позбавленим права керувати транспортними засобами, повторно без посвідчення водія керував автомобілем марки «Skoda» моделі «Felicia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким рухався дорогою по вул. Українській в м. Шепетівка Хмельницької області, у зв`язку з чим був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Шепетівського РУП Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, якими стосовно нього складено адміністративні матеріали про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатом розгляду яких постановою Шепетівського міськрайонного суду від 27.07.2023 його визнано винуватим та накладено адміністративне стягнення у виді 40800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

За таких умов, колегія суддів повністю погоджується з позицією прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції, в частині виправдання ОСОБА_6 за ч.1 ст.382 КК України і ухвалення нового вироку, відповідно до ст. 420 КПК України.

Доводи прокурора про те, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки висновки суду суперечать фактичним обставинам кримінального провадження, суд неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, так як не застосував закон, який підлягає застосуванню, є такими, що заслуговують на увагу. Така невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину, яка, на думку колегії суддів, зібраними доказами доведена повністю.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України, слід виходити з наступного.

Згідно з приписами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який є не судимим в силу ст.. 89 КК України, позитивно характеризується, одружений, виховує чотирьох дітей, працює помічником тепловозу локомотивного депо АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до висновків досудової доповіді Шепетівського районного відділу «2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області, беручі до інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків, відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а саме покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого відповідним кримінальним законом та застосувати вимоги ст. 75 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора - обґрунтована, та є такою, що підлягає частковому задоволенню.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Конституційний Суд України (далі - КСУ) неодноразово звертався до тлумачення принципу забезпечення індивідуальної юридичної відповідальності в контексті справедливості покарання.

В рішенні від 2 листопада 2004 року у справі про призначення судом більш м`якого покарання, КСУ зазначив:

«Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину»

«Закон не може ставити в більш несприятливе становище винних осіб, які вчинили злочини невеликої тяжкості, порівняно з винними особами, які вчинили більш тяжкі злочини».

В рішенні від 15 червня 2022 року у справі щодо індивідуалізації юридичної відповідальності КСУ зазначив:

«Призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2025 року відносно ОСОБА_6 , якого визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та виправдано - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної з моменту проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: