Провадження № 1-кп/201/623/2025
УХВАЛА

28 травня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра в межах кримінального провадження № 0000871 клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

у вчиненні злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні злочину передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою в обґрунтування якого прокурор посилався на те, що обвинувачення є обґрунтованим і існує ризик, передбачений ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, переховування від суду, оскільки обвинуваченим висунуте обвинувачення у особливо тяжкому злочині, відповідальність за який передбачена у виді довічного позбавлення волі, що може спонукати обвинувачених до уникнення відповідальності.

Також прокурором зазначено, про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачені здатні впливати на свідків, які є військовослужбовцями того ж підрозділу в якому служить обвинувачений та потерпілу з метою зміни останніми показань, так як обвинуваченим відомо їх місцеперебування та засоби зв`язку. ОСОБА_5 , як військовослужбовець, має доступ до зброї, а тому ризик впливу на свідків підвищується.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання прокурора в частині ОСОБА_5 та звернув увагу, що прокурор порушив вимоги ч. 1 ст. 199 КПК України, так як звернувся з клопотання не за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали, а також порушив вимоги ч. 3 ст. 199 КК України, так як не послався на матеріали кримінального провадження, які доводять обґрунтованість підозри. Ці обставини в сукупності з необґрунтованістю обвинувачення є підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу.

Також захисник звернув увагу, що відсутні посилання на матеріали кримінального провадження, які доводять існування ризиків і прокурор не обґрунтував, що більш м`який запобіжний захід не здатен запобігти ризикам на які вказує прокурор.

Вважає, що не доведений жоден з ризиків, так як сама по собі суворість покарання не може бути доказом ризику переховування від суду, що не раз встановлювалось в рішеннях ЄСПЛ , а про ризик впливу на свідків прокурор вже втретє заявляє, в той час як суд вже тричі вказував на відсутність цього ризику.

ОСОБА_5 є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, характеризується позитивно, а тому запобіжний захід у виді особистого зобов`язання здатен забезпечити можливі ризики.

Захисник ОСОБА_8 запереречував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання і реєстрації, ризики не підтвердились в судовому засіданні, а тому просив застосувати домашній арешт відносно обвинуваченого.

Обвинувачені підтримали заперечення своїх захисників.

Заслухавши учасників, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, підозра трансформувалась в обвинувачення, обґрунтованість якого на стадії судового розгляду не перевіряється, так як суд до видалення до нарадчої кімнати за результатами розгляду кримінального провадження, не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Якщо суд під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу надасть оцінку доказам, то це викличе обґрунтований сумнів у можливості суду зберегти об`єктивність в подальшому при ухваленні рішення за результатами кримінального провадження. Законодавець недаремно заборонив повторну участь судді у кримінальному проваджені (ст. 76 КПК України), так як це забезпечує захист кримінального провадження від участі судді, який вже оцінював докази у кримінальному провадженні і очевидно не може бути повністю неупередженим при прийняття рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Отже доводи захисту про необґрунтованість обвинувачення суд не приймає до уваги.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд вважає доведеним ризик переховування від суду обвинувачениих, так як останні обвинувачуються у вчинені особливо тяжкого злочину за який передбачене суворе покарання, яке не передбачає можливості звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком, а тому, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, обвинувачені очевидно можуть спробувати уникнути суду.

Також ступінь ризику підсилюється наявністю воєнного стану на території України, під час якого уникнути суду легше ніж в мирний час.

Доводи захисту про те, що сама по собі тяжкість можливого покарання не може бути єдиною підставою для висновку про наявність ризику втечі суд приймає до уваги, однак обставини обвинувачення викладені в обвинувальному акті та воєнний стан в країні в своїй сукупності свідчать про наявність такого ризику і про високу ступінь його ймовірності.

Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що обвинувачений може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно обвинуваченого може бути застосовано запобіжний захід.

В той же час ризик впливу на свідків прокурором в судовому засіданні вчетверте не доведений, так як прокурор не лише не надав доказів такого впливу, а й не вказав свідків на яких цей вплив можливий.

При цьому суд погоджується з доводами захисту, що дії прокурора, які виражаються у поданні однакових клопотань, без врахування висновків суду, зроблених при розгляді попередніх клопотань, містить ознаки формалізму.

Вирішуючи питання доцільності продовження найсуворішого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що він має місце реєстрації, одружений, має на утриманні дитину, не судимий, військовослужбовець з 19.07.2022, позитивно характеризується, отримав порання під час виконання обов`язку захисту України, те що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також суд враховує обставини злочину, описані в обвинувальному акті, наслідком якого є смерть людини, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, яке являється суворим, що в своїй сукупності з ризиком свідчить, що менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити встановлений ризик, а суспільна небезпека в даному випадку превалює над правом особи на свободу, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя людини, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Вирішуючи питання доцільності продовження найсуворішого запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, які не є міцними, так як він не одружений, офіційно не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Також суд враховує обставини злочину, описані в обвинувальному акті, наслідком якого є смерть людини, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, яке являється суворим, що в своїй сукупності з ризиком свідчить, що менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити встановлений ризик, а суспільна небезпека в даному випадку превалює над правом особи на свободу, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя людини, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178 199 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 до 26 липня 2025 року без визначення розміру застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 26 липня 2025 року без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена в п`ятиденний строк з дня її проголошення шляхом подання скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а обвинуваченим в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 28 травня 2025 року о 17:00 годині.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3