Справа № 646/5640/25
№ провадження 1-кп/646/1306/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000359 від 05.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ївка, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, учасника бойових дій, солдата резерву 4 запасної роти (відряджений до 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ), у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

З 18:30 год. 04.04.2025 по 06:30 год. 05.04.2025, відповідно до розстановки сил та засобів роти № 2 батальйону № 4 управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, екіпаж № 2051, до складу якого входили командир роти №2 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП капітан поліції ОСОБА_5 , інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП капрал поліції ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки, передбачені Законом України «Про Національну поліцію», здійснюючи патрулювання Основ`янського району м. Харкова, отримали виклик по спецлінії «102».

Прибувши на виклик приблизно о 23 год 29 хв., за адресою: м. Харків, вул. Силікатна, 57 вищевказаний екіпаж, перебуваючи на службі у форменому одязі Національної поліції України, будучи екіпірованими спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю та закріпленими на форменому одязі нагрудними жетонами із зображенням спеціального номеру та відео реєстраторами підійшли до громадян, які знаходились за вказаною адресою, представившись їм співробітниками УПП у Харківській області ДПП та діючи відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 18, 23, 32, 33 Закону України «Про Національну поліцію», попрохали надати документи, які посвідчують їх особу, на що вказані особи відреагували агресивно.

В свою чергу, ОСОБА_3 , знаючи та усвідомлюючи, що командир роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП ОСОБА_5 , інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській обл. ДПП ОСОБА_6 та поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 4 УПП в Харківській обл. ДПП ОСОБА_7 перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», діючи умисно, маючи умисел на здійснення опору працівникам поліції під час виконання ними покладених на них службових обов`язків з охорони громадського порядку, з метою завадити виконанню покладеним на них службових обов`язків, проявляючи агресію, відмовився надавати документи та ненормативною лексикою почав грубо висловлюватись на адресу співробітників поліції, погрожувати фізичною розправою, чим провокував працівників поліції на конфлікт та перешкоджав виконанню ними службових обов`язків.

З метою припинення протиправних дій ОСОБА_3 працівники патрульної поліції зробили останньому зауваження та попрохали його заспокоїтися, на що він ніяким чином не реагував та продовжив нецензурно виражатися в бік поліцейських.

В свою чергу, ОСОБА_5 , являючись працівником правоохоронного органу, діючи на законних підставах, а саме: на виконання своїх обов`язків передбачених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», згідно положень якої працівник поліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, перебуваючи у форменому одязі працівника поліції, стоячи навпроти ОСОБА_3 , який в той час продовжував виражатися нецензурною лайкою в бік ОСОБА_5 , погрожуючи йому фізичною розправою та штовхаючи його, попрохав останнього заспокоїтися.

В цей час, близько 23 год. 40 хв. ОСОБА_3 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції у форменому одязі із розпізнавальними знаками Національної поліції України, які виконують свої службові повноваження, продовжив поводити себе агресивно та, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику поліції, почав штовхатися ногами та руками, робити хаотичні удари, тим самим почав чинити опір, в результаті чого потерпілий ОСОБА_5 отримав гостру закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку із лікворно-гіпертензівним синдромом та садна в ділянці обох кистей і правого колінного суглобу, що належить до легких тілесних ушкоджень.

У зв`язку із протиправними діями ОСОБА_3 , працівниками поліції було прийнято рішення, відповідно ст. 45 ЗУ «Про Національну поліції України», про застосування відносно останнього спеціального засобу «кайданки» та його було затримано.

Після затримання, ОСОБА_3 продовжив чинив супротив законним діям поліцейського ОСОБА_5 , вириваючись та штовхаючись, тим самим чинив опір співробітнику поліції ОСОБА_5 під час здійснення ним своїх службових обов`язків.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, тобто як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнав повністю про те, що 04.04.2025 він приїхав додому до свого товариша, пив з ним спиртні напої, через конфлікт між ними викликав поліцію. За адресою м. Харків, вул. Силікатна, 57, о 23 год 29 хв. 04.04.2025 прибув екіпаж патрульної поліції № 2051, які попросили надати документи, що посвідчують їх особу. Він, ОСОБА_3 , відмовився надавати документи та ненормативною лексикою висловився на адресу співробітників поліції, погрожував фізичною розправою. Близько 23 год. 40 хв. 04.04.2025 штовхався ногами та руками, робив хаотичні удари, чинив опір співробітникам поліції, при цьому знаючи, що останні здійснюють службові обов`язки. У вчиненому щиро покаявся, осудив свою поведінку та зазначив, що вчинив діяння, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння. Не заперечував про розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і йому відомі наслідки застосування положень цієї статті. ОСОБА_3 зазначив, що має намір проходити військову службу та захищати Батьківщину.

Потерпілий ОСОБА_5 по мірі покарання для обвинуваченого покладався на розсуд суду, цивільний позов подавати не має наміру, просив розглянути справу без його участі, подавши до суду відповідну заяву.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 винним себе визнав повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих з обставин по справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують його особу. Роз`яснивши учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 342 КК України, його показання відповідають фактичним обставинам та пред`явленому йому обвинуваченню, ці фактичні обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 342 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, за яке він підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вчинене діяння відноситься до нетяжкого кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання в силу ст. 66 КК України щире каяття, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Дослідженням даних про особу встановлено наступне, ОСОБА_3 із повною загальною середньою освітою, не одружений, учасник бойових дій, солдат резерву 4 запасної роти (відряджений до 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ), у військовому званні солдат, до лікаря-психіатра у КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР за медичною допомогою не звертався, у ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку не перебуває, під час мобілізації не призивався.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд, з`ясувавши думку прокурора, враховуючи позицію потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, який є нетяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, також враховує відомості щодо особи обвинуваченого, а саме те, що він військовослужбовець, учасник бойових дій, в силу ст. 89 КК України не судимий. За наявності цих обставин, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 342 КК України. На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування норм ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Судові витрати у кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_3 у той же строк з моменту вручення йому копії. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1