Провадження № 1-кс/161/4200/25
У Х В А Л А
П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А
м. Луцьк 31 липня 2025 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено 17.07.2025 року ході обшуку транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 із встановлення заборони на володіння, користування та розпорядження майно, а саме на:
- мобільний телефон марки «Айфон 6» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_2 та імеі: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 та поміщений до сейф-пакету № ICR 0179229;
- мобільний телефон марки «Айфон 14» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_4 та імеі: НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_7 та поміщений до сейф-пакету № KIV 3106449;
- мобільний телефон марки «Айфон 15» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_7 та імеі: НОМЕР_8 , імеі: НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 та поміщений до сейф-пакету № KIV 3106394;
- нотатник синього кольору із записами, який належить ОСОБА_8 та поміщений до сейф-пакету № PSP 2146952;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_10 яку поміщено до спеціального пакету № KIV 3106449;
- транспортний засіб «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключі запалювання.
В ході досудового розслідування встановлено, що 26.03.2024 до Луцького РУП ГУНП у Волинській області надійшли матеріали з Волинського управління ДВБ Національної поліції України про те, що ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, шляхом обману, вчиняє шахрайські дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами інших осіб у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, чим завдала майнової шкоди на суму, що встановлюється.
17 липня 2025 року згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області було проведено санкціонований обшук транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вище вказане майно.
18 липня 2025 року постановою слідчого про визнання предметів речовими доказами вищевказані речі було визнано речовими доказами.
Таким чином, вилучені вищевказані предмети можуть містити на собі сліди кримінального правопорушення, які є об`єктом експертних досліджень та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України та з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх переховування, пошкодження, зникнення, знищення, пересування, передачі, відчуження є необхідність у накладені арешту на вище вказане майно, тому слідчий просить клопотання задовольнити та накласти запитуваний арешт.
В судовому засідання слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити з підстав зазначених в ньому, представник власника майна заперечив щодо задоволення клопотання у зв`язку із його необґрунтованістю та подав письмові заперечення на клопотання.
Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали із кримінального провадження, письмове заперечення власника майна ОСОБА_10 , а саме транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , яке було подане на адресу суду, згідно якого остання просила відмовити в накладенні арешту на даний автомобіль та негайно його повернути, оскільки вона будь якого відношення до кримінального провадження не має, в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підставне і підлягає до задоволення частково.
Відповідно до положень ст.167 КПК України якими передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
Ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що наданими до клопотання доказами частково підтверджується наявність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених ст.131 КПК України.
Відсутні підстави вважати, що майно вилучено з порушенням процесуальних норм.
Окрім того, вивченням матеріалів клопотання, встановлено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні слідчого.
За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування на даний час розумних підозр вважати, що частина майна, яке було вилучено під час обшуку та щодо якого подано дане клопотання про арешт, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та відповідає вимогам ст. 98 КПК України. З метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого його знищення, відчуження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій, клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Айфон 6» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_2 та імеі: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 та поміщений до сейф-пакету № ICR 0179229; мобільний телефон марки «Айфон 14» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_4 та імеі: НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_7 та поміщений до сейф-пакету № KIV 3106449; мобільний телефон марки «Айфон 15» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_7 та імеі: НОМЕР_8 , імеі: НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 та поміщений до сейф-пакету № KIV 3106394; нотатник синього кольору із записами, який належить ОСОБА_8 та поміщений до сейф-пакету № PSP 2146952, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_10 яку поміщено до спеціального пакету № KIV 3106449; транспортний засіб «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключі запалювання, слід задовольнити та накласти запитуваний арешт.
Крім того, щодо арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_10 , транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключі запалювання, який на праві власності належать ОСОБА_10 , шляхом заборони користуватися та відчужувати вказане майно, слідчий суддя приходить до висновку, що вказаний автомобіль, хоча і є речовим доказом по справі, але арешт можливо накласти лише в частині заборони розпорядження вказаним майном. При цьому, беручи до уваги, що доказів про призначення експертиз на вказаний автомобіль до суду не надано, власник майна будь якого відношення до даного кримінального провадження не має, що не доведено в судовому засіданні, з метою уникнення невиправданого надмірного втручання в законне володіння власника майна, слідчий суддя вважає, що арешт слід накласти шляхом заборони власнику автомобіля відчуження у будь який спосіб вказаного вище транспортного засобу.
Також суд враховує, що вжиття зазначених заходів арешту автомобіля не обмежить права та законні інтереси власника майна, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють останнього його конституційних прав на користування майном, підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджають займатись господарською діяльністю, як такою взагалі, у той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що автомобіль є речовим доказом, а також враховуючи виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, а також у зв`язку з необхідністю подальшого проведення досудового розслідування, слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на вказане майно, а саме заборонити у будь-який спосіб відчужувати вказаний автомобіль.
Згідно ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Водночас, відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.
Отже, відповідно до п.1 ч.5 ст. 173 КПК слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, повинен в резолютивній частині ухвали зазначити перелік майна, на який накладено арешт, а відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК якщо слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, вважає за необхідне заборонити, обмежити право власників чи володільців розпоряджатися або користуватися майном,у резолютивній частині ухвали він повинен прямо про це зазначити, разом із вказівкою на майно, щодо якого застосовуються такі заборони чи обмеження.
Тому, клопотання прокурора про арешт майна, підлягає частковому задоволенню в частині зазначення способу арешту майна відносно автомобіля. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено. Оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що тимчасово вилучене майно є речовим доказом в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу. Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положеньст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Таким чином, зважаючи на те, що стороною кримінального провадження, на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні слідчим суддею доказів, доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене тимчасово вилучене майно, оскільки є достатньо-ґрунтовні підстави вважати, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи характер та обставини розслідуваного кримінального правопорушення, наявні у матеріалах клопотання фактичні дані, які дають достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, попередження можливого їх знищення, втрати або пошкодження, забезпечення їх правомірного утримання та дослідження органами досудового розслідування, проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз, клопотання слід задовольнити частково та накласти запитуваний арешт.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, задовольнити частково.
- мобільний телефон марки «Айфон 6» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_2 та імеі: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 та поміщений до сейф-пакету № ICR 0179229;
- мобільний телефон марки «Айфон 14» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_4 та імеі: НОМЕР_5 , імеі: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_7 та поміщений до сейф-пакету № KIV 3106449;
- мобільний телефон марки «Айфон 15» із наявною сім карткою мобільного оператора НОМЕР_7 та імеі: НОМЕР_8 , імеі: НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_8 та поміщений до сейф-пакету № KIV 3106394;
- нотатник синього кольору із записами, який належить ОСОБА_8 та поміщений до сейф-пакету № PSP 2146952;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_10 , яке поміщено до спеціального пакету № KIV 3106449;
- транспортний засіб «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , та ключі запалювання.
Передати транспортний засіб «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Toyota» моделі «Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_10 та ключі запалювання, на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_10 , або її представнику.
Попередити ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України у разі незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.
У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1