УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023,

установив:

14.07.2025 через систему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга (вхід. № 73183) адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначив, що 30.10.2024 відбувся обшук за адресою: місто Одеса, вулиця Мечникова, будинок 102, зокрема в службовому кабінеті № НОМЕР_1 ОСОБА_6 під час якого вилучено речі та документи.

Заявник звернувся до слідчого Державного бюро розслідувань з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна.

Проте, станом на дату подання цієї скарги детективом вилучене майно так і не повернуто ОСОБА_6 .

Таким чином, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , просить зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023 повернути йому майно, вилучене під час обшуку, який відбувся 30.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 15.07.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 16.07.2025 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , підтримала скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні скарги. Зазначила, що арешт не накладався, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.11.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою, а також надано дозвіл на вилучення вказаних речей.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023.

30.10.2024 слідчими Державного бюро розслідувань проведено невідкладний обшук за адресою: місто Одеса, вулиця Мечникова, буд. 102, який на праві власності належить Територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, за місцем здійснення діяльності ТУ БЕБ в Одеській області.

За результатом проведеного обшуку вилучено такі речі та документи, а саме: аркуш формату А4 з таблицями щодо відшкодування завданої шкоди; ноутбук марки Macbook Air s/n YH0735NQC3 з зарядним пристроєм; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № 20 від 21.03.2024 1 арк. з додатком на 7 арк.; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б15к/дск від 15.05.2024 на 2 арк.; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б16к/дск від 17.05.2024 на 1 арк.

Згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.11.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення та майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а саме: аркуш формату А4 з таблицями щодо відшкодування завданої шкоди; ноутбук марки Macbook Air s/n YH0735NQC3 з зарядним пристроєм; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № 20 від 21.03.2024 1 арк. з додатком на 7 арк.; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б15к/дск від 15.05.2024 на 2 арк.; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б16к/дск від 17.05.2024 на 1 арк.

Відповідно до положень ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

У разі необхідності провести обшук слідчий за погодженням з прокурором або прокурор звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням, яке повинно містити відомості про: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; підстави для обшуку; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, де планується проведення обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; індивідуальні або родові ознаки речей, документів, іншого майна або осіб, яких планується відшукати, а також їхній зв`язок із вчиненим кримінальним правопорушенням; обґрунтування того, що доступ до речей, документів або відомостей, які можуть у них міститися, неможливо отримати органом досудового розслідування у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до частини другої статті 93 цього Кодексу, або за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом, а доступ до осіб, яких планується відшукати, - за допомогою інших слідчих дій, передбачених цим Кодексом. Зазначена вимога не поширюється на випадки проведення обшуку з метою відшукання знаряддя кримінального правопорушення, предметів і документів, вилучених з обігу.

Відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Водночас, однією із засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, вирішуючи питання щодо обмеження права власності особи під час кримінального провадження, суду слід керуватись нормами Кримінального процесуального законодавства України, які безпосередньо регулюють питання можливого обмеження права власності.

Згідно пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, розпоряджатися чи користуватися ним.

Абзац другий частини п`ятої статті 171 КПК України зобов`язує сторону обвинувачення звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна протягом 48 годин після його вилучення, якщо таке майно було вилучено під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Сукупний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні після спливу строків, визначених у ч. 5 ст. 171 КПК, може мати лише один статус - арештованого.

Водночас, даних, щодо арешту майна вилученого під час проведення обшуку 30.10.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: аркуш формату А4 з таблицями щодо відшкодування завданої шкоди; ноутбук марки Macbook Air s/n YH0735NQC3 з зарядним пристроєм; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № 20 від 21.03.2024 1 арк. з додатком на 7 арк.; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б15к/дск від 15.05.2024 на 2 арк.; витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б16к/дск від 17.05.2024 на 1 арк., слідчому судді не надано.

Статтею 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Главою 2 КПК України встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження, до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК) та недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наведені засади, закріплені у ст. 16 КПК України та визначають, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведених норм кримінального процесуального законодавства, їх внутрішній, змістовний зв`язок доводять, що будь-які процесуальні рішення, дії слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого (детектива), вчинені під час досудового розслідування, мають відповідати вищевказаним засадам.

Крім того, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень покликаний забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення зазначеними повноваженнями з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Так, враховуючи, що з моменту вилучення під час проведення обшуку речей пройшло понад пів року, зазначене майно арешту не піддавалося, крім того у судовому засіданні слідчим не доведено необхідність подальшого утримання вилученого майна органом досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про те, що на сьогодні відсутні обставини, які б виправдовували подальше його утримання.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення вилученого майна власнику.

Відтак, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 167-169, 303, 306-307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023 - задовольнити.

Зобов`язати слідчого Державного бюро розслідувань у кримінальному провадженні № 0000635 від 27.12.2023 повернути власнику майно, яке вилучене під час

проведення обшуку 30 жовтня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- аркуш формату А4 з таблицями щодо відшкодування завданої шкоди;

- ноутбук марки Macbook Air s/n YH0735NQC3 з зарядним пристроєм;

- витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № 20 від 21.03.2024 1 арк. з додатком на 7 арк.;

- витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б15к/дск від 15.05.2024 на 2 арк.;

- витяг з Наказу ТУ БЕБ в Одеській області № б16к/дск від 17.05.2024 на 1 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7