1 УХВАЛАСправа № 335/766/25 1-кс/335/1866/2025
про скасування арешту майна
Представник заявниці зазначає, що ОСОБА_3 є власником вищевказаного автомобіля, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу та актом огляду реалізованого транспортного засобу № 7260/20/002670 від 29.08.2020.
На прохання знайомого ОСОБА_5 вона надала у тимчасове користування останнього належний їй на парів приватної власності автомобіль з подальшим його поверненням. В травні 2025 року вона просила ОСОБА_5 повернути їй автомобіль, зі слів останнього їй стало відомо, що 05.02.2025 під час затримання ОСОБА_5 співробітниками поліції було вилучено вказаний автомобіль, а в подальшому ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2025 накладено арешт на належний їй автомобіль, свідоцтво про реєстрацію та ключі від нього. Наразі автомобіль знаходиться на спеціальному майданчику поліції, в зв2язку із чим, власник не має можливості, на законних підставах, володіти та користуватися ним.
Окрім цього, звертає увагу суду, що вилучений працівниками поліції 05.02.2025, серед інших речей, під час проведення обшуку автомобіль «Chery QQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , в кузові зеленого кольору, придбаний нею ще 29.08.2020 (підтверджено договором купівлі-продажу транспортного засобу та актом огляду реалізованого транспортного засобу № 7260/20/002670 від 29.08.2020), яким вона постійно користувалась.
Під час проведення обшуку 05.02.2025 в автомобілі «Chery QQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , працівниками поліції було його оглянуто, зафіксовано, всі необхідні процесуальні дії, фото та відео фіксації. Натепер ніяких слідчих дій з транспортним засобом не проводиться та не передбачається в майбутньому.
Вважають, що лише знаходження ОСОБА_5 в автомобілі «Chery QQ» реєстраційний номер НОМЕР_1 під час проведення 05.02.2025 обшуку, не дає законних підстав вважати про слугування цього автомобіля для вчинення кримінального правопорушення, так як зазначена особа лише тимчасово користувалась ним, з обов`язком його подальшого повернення власнику.
Будь-якої іншої додаткової інформації, окрім тієї, що вже отримана слідчими, зазначений доказ не надасть.
Тому подальший арешт автомобілю призводить лише до його подальшого псування та втрати можливостей використання, за цільовим призначенням, законним його власником.
Таким чином, на думку особи яка звертається до суду з даним клопотанням, правові підстави для подальшого застосування такого запобіжного заходу, як арешт майна відсутні. На даний час відсутні підстави, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим арешт майна підлягає скасуванню. Тому просить клопотання задовольнити.
У судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав з підстав викладених в ньому. Пояснив, що вилучений автомобіль не може бути речовим доказом в розумінні статті 98 КПК України, оскільки не був знаряддям вчинення злочину, не зберіг на собі його слідів або інших відомостей про кримінальне правопорушення, не був набутий протиправним шляхом. При цьому, ОСОБА_3 не має ніякого процесуального статусу в рамках вищезазначеного досудового розслідування і не має ніякого відношення до нього, накладений арешт порушує права та законні інтереси власника майна, яка є добросовісним набувачем автомобіля, що свідчить про безпідставність накладання такого арешту та обумовлює необхідність його скасування. Тому адвокат просив клопотання задовольнити та скасувати арешт майна
Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, правом надання пояснень не скористались, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте причину неявки суду не повідомили, а тому з урахуванням вимог закону ч. 3 ст. 306 КПК України, думки представника заявниці слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання за їх відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши представника заявниці ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу та акту огляду реалізованого транспортного засобу № 7260/20/002670 від 29.08.2020, власником транспортного засобу«Chery QQ» в кузові зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (заявниця у справі).
За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності урозумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», та у справі «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за котрих жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2025 з метою забезпечення збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.
Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.
При цьому органом досудового розслідування не було надано доказу, який б підтверджував доцільність подальшого перебування майна під арештом, а відтак, суд вважає, що на даний момент відпали обставини, які стали підставою для накладення арешту на майно. Представник заявниці довів слідчому судді, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба.
Слідчий суддя вважає, за необхідне зазначити, що в органу досудового розслідування було достатньо часу, способів, засобів для проведення всіх слідчих дій з даним майном, а відтак слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2025, на даному етапі досудового розслідування, адже накладення арешту на майно, що належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, отже накладення арешту на майно є недоцільним.
На підставі викладених обставин, за недоведеності необхідності подальшого застосування арешту майна, клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим, законним та підлягає до задоволення.
Враховуючи, що скасування арешту майна згідно вимог ст.ст. 169, 174 КПК України, зумовлює необхідність повернення такого майна, тому вимоги представника заявниці про зобов`язання його повернення є передчасними, отже в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя
Клопотання ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала виконується негайно слідчим та прокурором.

Слідчий суддя ОСОБА_1