29 липня 2025 року Єдиний унікальний № 501/3248/25 Провадження № 1-кс/501/700/25
УХВАЛА

Іменем України

24 липня 2025 року м. Чорноморськ

Чорноморський міський суд Одеської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

номер справи 501/3248/25 номер провадження 1-кс/501/700/25

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморську Одеської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000669 від 23липня 2025 року за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Байбурт, с. Айдинтепе, Туреччина, громадянина України, який має середню освіту, не працюючий, розлучений, не маючий на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

участь у справі приймали:

прокурор - ОСОБА_6

захисник - ОСОБА_7

підозрюваний - ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад обставин клопотання.

24 липня 2025 року до слідчого судді Чорноморського міського суду Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000655 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 липня 2025 року за підозрою ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що в провадженні СВ ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали провадження Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 липня 2025 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 липня 2025 року о 09:15 годині ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку № 4 по вулиці Захисників України в м. Чорноморську помітив раніше йому незнайому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на лавочці та тримала свій мобільний телефон в руках. В цей момент у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, що належить ОСОБА_9 .

Реалізуючи вказаний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_9 та шляхом ривку, вирвав у останньої з рук мобільний телефон, заволодівши викраденим майном, а саме мобільним телефоном марки «Apple Iphone 12» білого кольору IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , у чохлі фіолетового кольору із наліпками зеленого кольору, в якому перебувала сім-карта із номером мобільного телефону НОМЕР_3 вартістю 9700 гривень та не реагуючи на вимогу ОСОБА_9 , яка вимагала його зупинитися та повернути телефон, ОСОБА_10 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальні збитки на вищевказану суму.

23 липня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, а сааме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи вище вказане вважає що підозрюваному має бути обраний запобіжний заді у виді тримання під вартою виходячи з наявний ризиків передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, що підтверджується тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_10 , у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, може намагатись уникнути відповідальності шляхом переховування. У зв`язку з підвищеною суспільною небезпекою кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10 , у разі визнання судом винним, останньому загрожує реальне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 років до 10 років, зокрема є великий ризик спроби вчинення незаконного перетину державного кордону з боку підозрюваного, оскільки останнім часом вчинення таких правопорушень набуло розповсюдження у прикордонних регіонах України, що є загальновідомим фактом; п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_10 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України, Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин до допиту вказаних свідків в суді на стадії судового розгляду зберігається вказаний ризик.

П. 4 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_10 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, в ході проведення досудового розслідування, наразі ще не встановлені усі особи, які можливо причетні до вказаного кримінального правопорушення, і таким чином ОСОБА_10 , перебуваючи не під вартою, буде мати можливість попередити цю особу про наявність кримінального провадження, тим самим надавши можливість особі уникнути кримінальної відповідальності. Також, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може підшукувати свідків або речові та інші докази, які створять алібі у вчиненні кримінального правопорушення; п. 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи те, що ОСОБА_10 не працевлаштований, у зв`язку з чим не має постійного законного прибутку, неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів та знаходячись на свободі, буде продовжувати свою протиправну діяльність та вчините інше кримінальне правопорушення. Наразі по даному кримінальному провадженню проводиться всебічне, повне та об`єктивне досудове розслідування, спрямоване на отримання та перевірку вже отриманих доказів, а також проводиться ланка судових експертиз, встановлюються свідки та всі особи, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Неможливість застосування запобіжного заходу до ОСОБА_10 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що вказаний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, а підозрюваний може спробувати втекти та переховуватись від органів досудового розслідування та суду у Одеській та іншій областях, або взагалі за межами території України також тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 178 Кримінального процесуального кодексу України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме від 7 до 10 років позбавлення волі; відсутність постійного джерела доходу, відсутність офіційного працевлаштування.

З врахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, застосування інших більш м`яких запобіжних заходів унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосований, оскільки в ході проведення досудового розслідування, наразі ще не встановлені всі свідки вчинення кримінального правопорушення, а також не встановлені інші особи, які допомагали ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Позиція учасників судового процесу.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, прохав його задовольнити посилаючись на викладені підстави прохав застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначення альтернативного виді забезпечення кримінального провадження, застави у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_7 вважала, що враховуючи тяжкість кримінального правопорушення його обставини та наслідки, відношення підозрюваного до нього, суд має можливість застосувати до ОСОБА_10 цілодобовий домашній арешт та знизити розмір альтернативної міри такої як застава, в мінімальних межах передбачених законом.

Підозрюваний ОСОБА_10 проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував, проте прохав застосувати до нього цілодобовий домашній арешт, враховуючи його стан здоров`я.

Вислухав учасників судового процесу, надані суду доказу у їх сукупності слідчій суддя приймає таке рішення.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Під час розгляду клопотання встановлено, що у провадженні у провадженні ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000669 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23липня 2025 року.

23 липня 2025 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків,передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

?проведеним оглядом місця події за адресою: вул. Захисників України, буд. 4 в м. Чорноморську Одеської області від 23 липня 2025 року;

?протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 23 липня 2025 року, яка повідомила про те, що 23 липня 2025 року, приблизно о 09 год. 10 хв. невстановлена особа заволоділа її мобільним телефоном марки «Айфон 12», білого кольору, у фіолетовому чохлі із наліпками зеленого кольору у вигляді авокадо;

?протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 23 липня 2025 року, яка повідомила про те, що приблизно о 09 год. 30 хв., 23 липня 2025 року, ОСОБА_10 прийшов за її місцем мешкання, надавши їй мобільний телефон марки «Айфрн 12» білого кольору, у фіолетовому чохлі із наліпками зеленого кольору у вигляді авокадо, з метою усунення сім-карти з нього, а потім передав вказаний телефон ОСОБА_12 з метою подальшого продажу, однак через невеликий проміжок часу забрав вказаний телефон собі;

?протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 липня 2025 року;

?повідомленням про підозру ОСОБА_10 від 23 липня 2025 року;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 23 липня 2025 року, який повідомив про те, що дійсно 23 липня 2025 року приблизно о 09 год. 00 хв. шляхом ривку заволодів мобільним телефоном «Айфон 12», білого кольору, у фіолетовому чохлі із наліпками зеленого кольору у вигляді авокадо, у невідомої йому жінки, яка перебувала на лавочці біля буд. 4 по вул. Захисників України, у м. Чорноморську;

?протоколом огляду від 23 липня 2025 року, а саме оглядом мобільного телефону марки «Айфон 12», білого кольору, у фіолетовому чохлі із наліпками зеленого кольору у вигляді авокадо, який було вилучено під час затримання ОСОБА_10 , в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України;

?протоколом пред`явлення особи для впізнання від 23 липня 2025 року за участю потерпілої ОСОБА_9 , яка впізнала підозрюваного ОСОБА_10 ;

?протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_10 , який продемонстрував усі дії на місці події.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція випливає й із практики Європейського суду з прав людини, в якій говориться про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється на цей момент досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, у зв`язку з чим існує ймовірність того, що розуміючи тяжкість покарання, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При цьому, слідчій суддя враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року де ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд враховує, що ОСОБА_10 розлучений, не має зареєстрованого місця проживання в м. Чорноморську, офіційно не працевлаштований, до кримінальної відповідальності не притягувався, проходив військову службу в ЗСУ, стан його здоров`я.

Стосовно спілкування зі свідками та впливати на них, іншими фігурантами, Суд вважає викладені в клопотанні підстави є не виправданими.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості потребують перевірки і оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також, як вважає слідчий суддя, в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Крім того, до органу досудового розслідування та суду не надходило заяв від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не доведено у судовому засіданні, що ризики, на які посилається прокурор, відсутні та/або наявність інших підстав для зміни запобіжного заходу.

Отож, доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, то слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочину, соціальні зв`язки підозрюваного та характеризуючи його особу дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, а відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним за для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Суд приймає до уваги особу підозрюваного його вік, стан здоров`я, родини стосунки, що він раніше не судимий, та приходить до висновку про необхідність відступу від правил поваги свободи особи, а також вважає, що застосування до обвинуваченого, більш м`якого запобіжного заходу неможливе, з метою уникнення ризику переховування обвинуваченого від слідства та суду.

Пояснення підозрюваного жодним чином вказані висновки не спростовують.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На переконання слідчого судді, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його сімейний та майновий стан, підозрюваному необхідно визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в розмірі 60560.00 гривен.

Строк тримання під вартою підозрюваному слід визначити в межах строку досудового розслідування кримінального провадження.

Висновок суду

Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку слідчій суддя доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати про наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з чим до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196 197, 205, 206, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000669 від 23 липня 2025 року - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний, захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 21 вересня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560.00 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривен, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки:

?прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду в даному кримінальному провадженні за їх вимогою;

?повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання;

?виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України: не відлучатися з Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

?здати на зберігання до ВП № 1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо ОСОБА_5 , не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду в цьому кримінальному провадженні , а також виконувати в строк до 21 вересня 2025 року обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії цієї ухвали.

Запобіжний захід у виді застави, у разі внесення застави, діє до його припинення.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді або суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, який буде належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органів досудового розслідування чи суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Повний текст ухвали проголошено 29 липня 2025 року о 10:00 годині.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчій суддя