1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5436/25 1-кс/335/1975/2025
10 липня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення,
05.06.2025 в провадження слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення.
Скарга обґрунтована тим, що 04.06.2025 заявник подав до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області заяву про правопорушення, передбачене ст. 28, ст. 366 КК України, вчинене стосовно заявника службовими особами Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги. В порушення приписів ст. 214 КПК України повідомлені заявником у вищезазначеній заяві відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З огляду на викладене заявник просив зобов`язати уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, повідомлені ним у вищезазначеній заяві, та розпочати досудове розслідування.
Ухвалою слідчого судді від 05.06.2025 відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання для її розгляду на 12 год. 45 хв. 06.06.2025, витребувано з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області інформацію щодо рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 03.06.2025.
В судове засідання, призначене на 12 год 45 хв 06.06.2025 заявник та слідчий (представник) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області не з`явилися, у зв`язку із чим розгляд скарги був відкладений.
В судові засідання, призначені на 15 год 30 хв 23.06.2025, 12 год 45 хв 10.07.2025 заявник та слідчий (представник) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області не з`явилися, причин неявки не повідомили. У скарзі заявник просив розглядати її за його відсутності. Судові повістки про виклик, надіслані судом на адресу, зазначену заявником у скарзі, повернулися до суду неврученими з відміткою пошти про відсутність адресата за зазначеною адресою.
Відповідно до імперативних приписів частини третьої статті 306 КПК розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника. Водночас згідно із частиною другою цієї ж статті слідчий суддя зобов`язаний розглянути скаргу не пізніше сімдесяти двох годин з моменту її надходження.
Слідчий суддя створив необхідні умови для реалізації заявником його процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, вжив передбачені законом заходи для забезпечення участі заявника в судовому засіданні з розгляду поданої ним скарги.
Закон не встановлює жодних заходів процесуального примусу для забезпечення участі в судовому засіданні особи, яка оскаржує рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора.
Відкладення розгляду скарги призводить до порушення строку, встановленого частиною другою статті 306 зазначеного Кодексу, а також не гарантує прибуття в наступне судове заявника, який не бажає приймати в ньому участь.
Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчий суддя може постановити ухвалу про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду на вищевикладене та те, що в матеріалах провадження наявні матеріали, необхідні для розгляду скарги по суті, з метою забезпечення розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності особи, яка її подала та слідчого.
Вивчивши скаргу, дослідивши надані учасниками провадження матеріали, слідчий суддя встановив наступі обставини.
04.06.2025 заявник подав до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області заяву про правопорушення, передбачене ст. 28, ст. 366 КК України, вчинене стосовно нього службовими особами Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.
Згідно відомостей, наданих 03.07.2025 СУ ГУНП в Запорізькій області на виконання вимогу ухвали слідчого судді від 05.06.2025, вищезазначена заява була скерована за належністю для організації розгляду та прийняття рішення до відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області для розгляду в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» та наказу МВС України за № 930 від 15.11.2017 «Про затвердження Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України».
Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Частиною 1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до приписів п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян до кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено спрощену процедуру початку досудового розслідування.
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) дізнавачем, слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Аналіз змісту заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 03.06.2025, поданої заявником до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, дозволяє дійти висновку, що жодних обставин, які б вказували на наявність в діях службових осіб Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, або будь-якого іншого кримінального правопорушення, заява ОСОБА_3 не містить.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що уповноваженими особами Головного управління Національної поліції в Запорізькій області не допущено бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення від 03.06.2025, оскільки у зазначеній заяві заявником не було повідомлено обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 206, 303, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 15 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1