Справа № 206/4099/25
Провадження № 1-кс/206/925/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Дніпро

в залі суду в місті Дніпрі, слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000556 від 22.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Івано-Франківськ, Івано-Франківської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, не працевлаштованого, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2025 року до Самарського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання слідчого Слідчого відділення відділення поліції №1 Дніпровського РУП № 2 управління Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 . Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 , 22.07.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11 год. 00 хв. знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Зоопаркова біля буд. 90 Б біля магазину «Парковий», побачив будівельну двоколісну тачку, яка була публічно виставлена для продажу, в результаті чого у ОСОБА_5 раптово виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Будучи обізнаним, що 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, на території України було введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 № 235/2025, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року продовжено строком на 90 діб ОСОБА_5 приступив до реалізації свого злочинного умислу.

Так, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, визначивши для себе об`єктом свого злочинного посягання вищезазначену будівельну двоколісну тачку, 22 липня 2025 року, приблизно з 09 годин 00 хвилин по 11 годин 00 хвилин, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та в особистих інтересах, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи її настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв з розташованого біля магазина за адресою: АДРЕСА_2 належний ОСОБА_7 двоколісну будівельну тачку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 3800 грн.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначала, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Крім того, ризики посилюються тим, що підозрюваний ОСОБА_5 неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовоьнити

Захисник проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недоведення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідність лікування свого підзахисного, просив обрати альтернативний запобіжний захід у вигляді мінімальної застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження, та дослідивши надані матеріали, встановив наступне.

ОСОБА_5 , 22.07.2025 у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11 год. 00 хв. знаходячись за адресою: м. Дніпро, вул. Зоопаркова біля буд. 90 Б біля магазину «Парковий», побачив будівельну двоколісну тачку, яка була публічно виставлена для продажу, в результаті чого у ОСОБА_5 раптово виник прямий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Будучи обізнаним, що 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, на території України було введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 № 235/2025, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року продовжено строком на 90 діб ОСОБА_5 приступив до реалізації свого злочинного умислу.

Так, реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, визначивши для себе об`єктом свого злочинного посягання вищезазначену будівельну двоколісну тачку, 22 липня 2025 року, приблизно з 09 годин 00 хвилин по 11 годин 00 хвилин, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та в особистих інтересах, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою власного незаконного збагачення, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи її настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв з розташованого біля магазина за адресою: АДРЕСА_2 належний ОСОБА_7 двоколісну будівельну тачку, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на суму 3800 грн.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується такими доказами:

-Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.07.2025

-протоколами огляду місця події від 22.07.2025 року;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 23.07.2025;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.07.2025;

-протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2025.

23.07.2025 року ОСОБА_5 слідчим СВ відділення поліції №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання слідчого погоджено із прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 .

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, згідно зі ст. 178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, ОСОБА_5 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

Також, існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може вмовляннями, чи іншими способами з метою уникнення від кримінальної відповідальності незаконно вплинути на потерпілих та свідків, щодо їх показань відносно нього, оскільки він знає місце їх роботи, що в подальшому негативно вплине на досудове розслідування.

Крім того, існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, зокрема проти власності, що свідчить про можливість продовження злочинної діяльності.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, суспільний резонанс кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , наявні у вказаному кримінальному провадженні інтереси суспільства, держави, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_5 , обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він може переміщатись до будь-якого населеного пункту, та спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та суду у інших областях України, або взагалі за межами території України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не надходило звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Такі клопотання не надходили, зокрема і від командування військової частини.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що перебування останнього за місцем реєстрації може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваного до органу досудового розслідування та суду через постійну збройну агресію збройних сил російської федерації та неможливості гарантії збереження цілісності житлової забудови, де зареєстрований ОСОБА_5 .

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України слід зазначити про наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

Крім цього, у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як: можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, продовжити протиправну діяльність або вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Поряд із цим, ризик втечі оцінюється у контексті обставин, пов`язаних із характером особи, її моральністю, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Враховуючи усвідомленість ОСОБА_5 про неминучість покарання за вчинення інкримінованого йому тяжкого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що само по собі може побудити його сховатися від органу досудового розслідування, суду, та заважати веденню досудового розслідування, у зв`язку з чим необхідно застосувати відносно нього саме запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначене свідчить про те, що знаходячись на свободі ОСОБА_5 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме після вручення клопотання про застування відносно нього запобіжного заходу, останній має змогу ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в яких зафіксовані вже здобуті докази, що ускладнить подальше здобуття органом досудового розслідування доказів.

Оцінюючи наведені ризики в сукупності, слідчий суддя вважає їх реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_5 .

Крім цього, слідчий суддя також звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який продовжувався неодноразово, також і станом на момент розгляду клопотання слідчого його продовжено.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 20 названого Закону - правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Оцінивши обставини визначені ст. 178 КПК України, враховуючи обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_5 , актуальність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання є обґрунтованим в цій частині і підлягає задоволенню та вважає необхідним застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 57 днів в межах строку досудового розслідування.

Слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом (ч.3 ст.183 КПК України).

Абзацом восьмим ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 1142, 258 - 2586, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 Кримінального кодексу України.

Отже, задовольняючи дане клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 цієї ж статті щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, відповідно до положень ст. 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану, іншими словами, з огляду на особу підозрюваного впевненість у тому, що перспектива втрати застави у випадку його неявки до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі. Проте поряд з цим особа повинна мати реальну здатність внести заставу відповідного розміру.

У цьому кримінальному провадженні Суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосуванні тримання під вартою) та в право на володіння майном (при визначенні розміру застави як альтернативи триманню під вартою), з однієї сторони, та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що запобігання спробам вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК, можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою із альтернативою застави в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (3028.00 гривень х 20 = 60560.00 гривень), що є мінімальним розміром у разі вчинення тяжкого кримінального правопорушення, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений протягом усього часу дії запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-184, 193-194, 196, 197, 205, 206, 369, 370, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 57 (п`ятдесят сім) днів, з утриманням його у ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ДНІПРОВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№4)».

Строк дії ухвали визначити до 19 вересня 2025 року включно.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн, та є достатньою для внесення її як застави.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за першою вимогою на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19.09.2025 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ДНІПРОВСЬКА УСТАНОВА ВИКОНАННЯ ПОКАРАНЬ (№4).

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст даного судового рішення складено 24.07.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1