Провадження №: 1-кс/755/2604/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" липня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002477 від 24.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який працює молодшим оператором на АЗК «ОККО», не одруженого, який має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.07.2025 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_7 приїхала за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 5, де біля під`їзду її зустрів ОСОБА_4 , у якого виник умисел на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло потерпілої з використанням геніталій, без добровільної згоди ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , долаючи опір потерпілої ОСОБА_7 , висловив погрозу у застосуванні невідомого предмету, схожого на гранату, взяв потерпілу ОСОБА_7 за руку та направився з нею на 7 поверх вказаного будинку, після цього, ОСОБА_4 здійснив оральне проникнення в тіло потерпілої, з використанням своїх геніталій, проти її волі та всупереч її бажанню, після чого ОСОБА_4 здійснив вагінальне проникнення в тіло ОСОБА_7 , з використанням своїх геніталій, проти її волі та всупереч її бажанню.

24.07.2025 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

24.07.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом від 24.07.2025 року, протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 24.07.2025 року, протоколом огляду місця події від 24.07.2025 року, протоколом огляду місця події від 24.07.2025 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 24.07.2025 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_7 від 24.07.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 24.07.2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.07.2025 року, протоколом огляду місця події від 24.07.2025 року, протоколом огляду місця події від 24.07.2025 року, речовими доказами у кримінальному провадженні та іншими доказами в їх сукупності.

Крім цього, в клопотанні зазначено про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані до підозрюваного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підозрюваного та його захисника, які не заперечували щодо клопотання прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому слідчий суддя вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставини, у тому числі: вагомістю наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, клопотання слідчого задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, в певний період доби, заборонивши йому залишати місце свого проживання та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя вважає, що ці обов`язки за своєю суттю є пропорційними, помірними та такими, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, у зв`язку з чим їх застосування не суперечить п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-179, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому у певний період доби залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження).

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження), в період часу з 23 години до 05 години, крім випадків необхідності явки для проведення слідчих та процесуальних дій, отримання медичної допомоги та прибуття до місць укриття.

Встановити строк тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом, в межах строку досудового розслідування, до 22 вересня 2025 року, включно.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Органу внутрішніх справ негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: