ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2025 Справа №607/3590/20 Провадження №1-кп/607/181/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , потерпілого ОСОБА_17 ,

з боку захисту: захисників адвокатів: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , обвинуваченого ОСОБА_21 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №0003232 від 06.11.2019 щодо:

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Тернопіль, громадянин України, адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одружений, не працює, не судимий згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

встановив:

05.11.2019 року приблизно о 19:00 у ОСОБА_21 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння у громадському місці - неподалік закладу харчування «Моменто», який знаходиться за адресою: вул. Київська, 11а, м. Тернопіль, виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, поєднаного із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

05.11.2019 року приблизно о 19:00 ОСОБА_21 , який перебував в стані алкогольного сп?яніння у громадському місці, а саме неподалік закладу харчування «Моменто», що по вул. Київська, 11а, в м. Тернополі, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов?язаного з неповагою до особи та людської гідності, байдужим ставленням до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, де перебуває значна кількість людей, безпричинно підійшов до раніше незнайомому йому ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , при цьому, висловлюючись нецензурною лексикою в їх сторону, та не реагуючи на зауваження, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у фізичному насильстві із заподіянням тілесних ушкоджень, безпричинно, тримаючи у правій руці предмет з колючо-ріжучими властивостями, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, наніс ним ОСОБА_24 , один удар у ділянку лівого стегна.

В результаті цих дій ОСОБА_21 потерпілому ОСОБА_25 спричинено тілесні ушкодження у вигляді різано-колотої рани середньої третини лівого стегна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, а також грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_26 , наданих йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність.

Обвинувачений ОСОБА_21 на початку судового розгляду під час виконання судом вимог ст. 348 КПК України пояснив, що вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визнає частково; надав згоду на давання показань.

Згідно встановленого судом 01.07.2020 порядку дослідження доказів, такі показання обвинувачений мав надавати після отримання судом показань потерпілого, дослідження документів, зібраних на досудовому слідстві, та допиту свідків.

Впродовж 2022-2023 років до суду надійшли інші кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_21 у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які ухвалами суду були об`єднанні із даним кримінальним провадженням та при виконанні вимог ст.ст. 348, 349 КПК України обвинувачений своєї вказаної вище позиції не змінював.

Ухвалою суду від 10.10.2024 кримінальне провадження № 0003232 від 06.11.2019 в частині обвинувачення ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, було закрито на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

01.05.2025 в порядку ст. 330 КПК України, за порушення порядку в залі судового засідання та не підкорення розпорядженням головуючої судді про припинення нецензурної лексики, ОСОБА_21 (вп`яте за судовий розгляд) судом був видалений із зали судового засідання, на цей раз до завершення судового розгляду.

З цієї підстави, показань суду як обвинувачений ОСОБА_21 не надавав, в судових дебатах та останньому слові не виступав.

Протягом усього судового провадження він був представлений захисником, спочатку адвокатом ОСОБА_18 , на даний час адвокатом ОСОБА_20 .

Захисник ОСОБА_18 під час дослідження доказів вказав на порушення органом досудового розслідування вимог КПК України при зібранні доказів, а саме: потерпілому ОСОБА_17 та свідку ОСОБА_23 пред`являлись фотознімки для впізнання за відсутності захисника у кримінальному провадженні, при цьому, що дані про особу обвинуваченого вимагають його, тобто адвоката, обов`язкової участі.

Також, 04.09.2020 цим захисником подано клопотання про виклик та допит як свідків: ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , які були понятими при проведенні слідчих дій. Так, захисник вказує на те, що у протоколі вилучення предметів та речей під час їх добровільної видачі від 07.11.2019 вказано понятого ОСОБА_27 , із зазначенням дати народження та адреси проживання, в протоколі слідчого експеременту від 26.12.2019 вказано знову понятого ОСОБА_31 із датою народження, однак не встановлено її місця проживання; дані процесуальні дії проводились у різний час та дату, однак понятий, на переконання захисника, одна і та ж особа. У протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2019 та в протоколі огляду предметів від 15.11.2019 вказані одні і ті ж поняті, а саме ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , однак не вказані адреси їх проживання. У протоколі обшуку від 08.11.2019 відсутній підпис понятого ОСОБА_32 . Враховуючи наведене, захисник вважав, що вказані протоколи складенні із порушенням норм КПК України.

Захисник ОСОБА_20 під час судового розгляду також наполягав на допиті вказаних понятих, вважаючи, що є сумніви у достовірності протоколів слідчих дій, проведених за їх участі.

У судових дебатах цей захисник доводив, що ОСОБА_21 не може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки сторона обвинувачення не довела наявності предмета, яким було нанесено потерпілому тілесне ушкодження. Згідно показань потерпілого, той не зауважив, коли саме відчув біль, та не бачив, що саме ніж був у руках ОСОБА_21 . Тобто не встановлено механізм нанесення потерпілому тілесного ушкодження та чим саме. Свідок ОСОБА_33 не бачив самого конфлікту між обвинуваченим та потерпілим та нанесення порізу останньому. Інший свідок не допитаний судом. Обшуком за місцем проживання ОСОБА_21 не віднайдено предмета злочину. Також заперечив проти продовження обвинуваченому строку тримання під вартою за відсутності для цього підстав.

Прокурорами під час судового розгляду, на підтвердження винуватості ОСОБА_21 згідно обвинувачення, було надано ряд доказів та матеріалів кримінального провадження, а також заявлено для допиту потерпілого та двох свідків: ОСОБА_23 та ОСОБА_34 . В подальшому прокурор ОСОБА_16 відмовився від допиту свідка ОСОБА_23 з причини неможливості його забезпечення присутності в суді для допиту. Також, вказаний прокурор відмовився від забезпечення в суді для їх допиту понятих, названих у вказаному вище клопотанні захисника, вважаючи подані суду докази достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.

В судових дебатах прокурор ОСОБА_16 просив визнати ОСОБА_21 винуватим згідно обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому максимальне покарання, передбачене санкцією вказаної статті у виді позбавлення волі на сім років.

Потерпілий ОСОБА_17 , крім надання показань по суті кримінального правопорушення, також висловився про призначення обвинуваченому не суворого покарання. Претензій до ОСОБА_21 не має.

Незважаючи на заперечення сторони захисту про винуватість ОСОБА_21 згідно пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 296 КК України, суд приходить до переконання про доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення такими доказами, які разом з іншими процесуальними документами досудового розслідування, були дослідженні під час судового розгляду:

- даними заяви ОСОБА_17 , яка зареєстрована у Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області 05.11.2019 за № 39465, в якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому йому особу, яка 05.11.2019 приблизно о 19:00 по вул. Київській, 11А, у м. Тернополі шляхом грубого порушення громадського порядку, з винятковим цинізмом та зухвалістю розпочала словесний конфлікт, в ході якого предметом, схожим на ніж, нанесла йому удар в область лівої ноги;

- інформацією, що міститься у довідці № 11988 від 05.11.2019, згідно якої ОСОБА_17 цього дня о 20:00 звернувся у травмпункт Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги і йому встановлено діагноз: різано-колота рана с/з лівого стегна;

- показаннями, наданими суду під час допиту потерпілим ОСОБА_17 про те, що, точної дати не пригадує, однак була темна пора доби у листопаді місяці, він перебував із ОСОБА_23 та ОСОБА_35 по вул. Київській в м. Тернополі, поблизу закладу «Моменто». В стані сп`яніння потерпілий не перебував. Коли ОСОБА_33 пішов у магазин, до них підійшов раніше не знайомий йому чоловік, тобто обвинувачений, та попросив покурити. Потім обвинувачений казав, щоб дав закурити, при цьому, він виражався нецензурно, тому що робили йому зауваження. Після цього обвинувачений пішов з місця події, однак приблизно через три хвилини він повернувся і «штрикнув» його, тобто потерпілого, у ногу. Потерпілий вказує, що предмет, яким обвинувачений наніс йому один удар у ліву ногу (стегно), був гострим, металевим, але це точно не ніж. Предмета, яким його було поранено, на місці події не знайшли. Де цей предмет обвинувачений узяв, потерпілий не знає. Обвинувачений на місці не пояснив, чому наніс удар. Чи був у стані сп`яніння останній, потерпілий сказати не може. Після завдання удару обвинувачений з місця події втік. Потерпілий разом із ОСОБА_23 залишились на місці, чекаючи ОСОБА_36 ОСОБА_23 викликав працівників поліції. Коли приїхали поліцейські, звідкілясь з`явився обвинувачений, його впізнали та зловили;

- показаннями свідка ОСОБА_36 , який в судовому засіданні повідомив, що точної дати події не пригадує, він разом із ОСОБА_17 та ОСОБА_23 , ввечері, було уже темно, перебували на вулиці. Він, тобто свідок, сам зайшов у магазин за сигаретами на декілька хвилин, а коли повернувся з нього, то обвинувачений попросив у нього закурити та почув від ОСОБА_23 : «тікай, бо в нього ніж». Потерпілий сказав, що в нього щось тече по тілу, він з ним поїхав у лікарню. У лікарні побачив тілесні ушкодження на нозі у потерпілого, їх характер не знає. Самого конфлікту, як і ножа, не бачив, тому що в цей час був у магазині;

- відомостями, що містяться у висновку експерта від 27.11.2019 за № 1117, згідно якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_17 при зверненні за медичною допомогою 05.11.2019 у травмпункт та при огляді лікарем ортопедом 07.11.2019 була відмічена «різано-колота» рана середньої третини лівого стегна, а при судово-медичному огляді на місці загоєної рани виявлено рубець. Характер відміченої рани лівого стегна і відомості про проведення хірургічного втручання та встановленні при судово-медичній експертизі морфологічні властивості рубця (смугоподібна форма, краї відносно рівні, наближений до гострого один із кінців) вказують на її утворення від колючо-ріжучої дії гострого предмета, незадовго до його звернення у лікувальний заклад, не виключено 05.11.2019. Заподіяна ОСОБА_17 рана лівого стегна, що загоїлась із утворенням рубця, виходячи зі звичайної тривалості травматичного процесу, належить до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день) п.п. 2.3.1 а), 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», МОЗ України, Київ, 1995. Утворення виявленого в ОСОБА_17 тілесного ушкодження за повідомлених ним при судово-медичній експертизі обставин події не виключається (зі слів ОСОБА_17 незнайомий 05.11.2019 наніс удар (штрикнув) кінчиком саморобного ножа (заточкою) по лівому стегні). Зважаючи на характер і розташування виявленого у ОСОБА_17 тілесного ушкодження, воно не властиве для утворення внаслідок ударів руками та ногами, в т.ч. падінні на площині («падінні з висоти власного росту»);

- даними протоколу вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 07.11.2019, відповідно до яких у присутності двох понятих ОСОБА_17 видав слідчому чорні чоловічі штани;

- відомостями, що містяться в протоколі огляду від 07.11.2019 із таблицею ілюстрацій, згідно з якими на чорних чоловічих штанах, наданих ОСОБА_17 , на лівій штанині на відстані 50 см від нижнього краю цієї штанини відзначено нашарування ґрунту із речовиною бурого кольору, в якій проглядається пошкодження, а саме розрив тканини штанів;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 26.12.2019 з таблицею ілюстрації до протоколу, у якому зафіксовано як ОСОБА_17 у присутності двох понятих спершу повідомив про обставини, які мали місце 05.11.2019 приблизно о 19:00 у м. Тернополі, вул. Київська, 11А, а в подальшому, перебуваючи у службовому кабінеті № 15 СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, за допомогою статиста показав, як невідомий чоловік предметом, тримаючи у правій руці та який схожий на ніж, наніс один удар в ліве стегно, чим спричинив тілесні ушкодження;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2019 із довідкою, згідно яких потерпілий ОСОБА_17 в присутності двох понятих упізнав ОСОБА_21 як особу, яка поблизу закладу «Моменто» у м. Тернопіль, вул. Київська, 11а, 05.11.2019 приблизно о 19:00, тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, наніс йому один удар в ділянку лівої ноги, чим спричинив тілесні ушкодження;

- даними протоколу слідчого експерименту від 26.12.2019 із таблицею ілюстрацій, відповідно до яких свідок ОСОБА_23 у присутності двох понятих на статисту показав, як саме 05.11.2019 приблизно о 19:00 у м. Тернополі, вул. Київська, 11А, біля закладу «Моменто» невідомий чоловік предметом, схожим на ніж, який тримав у правій руці, наніс ОСОБА_17 один удар в ділянку лівого стегна;

- відомостями, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2019 із довідкою, згідно яких свідок ОСОБА_23 при двох понятих упізнав ОСОБА_21 як особу, яка біля закладу «Моменто» у м. Тернопіль, вул. Київська, 11а, 05.11.2019 приблизно о 19:00, тримаючи в руці предмет, схожий на ніж, наніс йому один удар в ділянку лівої ноги, чим спричинив тілесні ушкодження;

- даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 474, виданої 05.11.2019 лікарем Тернопільського обласного медичного центру соціально-небезпечних захворювань, про встановлення 05.11.2019 о 23:35 у ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стану алкогольного сп`яніння.

Відповідно до відомостей висновку судово-медичного експерта № 43 від 28.01.2020 ОСОБА_38 у період інкримінованих діянь в тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності не перебував, а виявляв ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, с-м залежності, які не досягають рівня психозу чи недоумства, томі він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Наведені вище докази, суд, згідно із ч. 1 ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись положеннями цього Закону, оцінює як належні, допустимі, достовірні, а в призмі їх сукупності - достатніми та взаємозв`язаними для визнання обвинуваченого ОСОБА_21 винуватим поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення.

Так, наведені вище показання потерпілого та свідка є взаємоузгодженими між собою, по мірі деталізованими, а також забезпечені присягою, наданою ними під час їх допиту судом із попередженням про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань.

В суду відсутні підстави для не взяття цих показань до уваги, визнання їх недопустимими відповідно до положень ст. 87 КПК України чи сумніву у їх достовірності.

Також, показання потерпілого підтвердженні протоколами слідчого експерименту та пред`явлення для впізнання за фотознімками.

Доводи захисника про недопустимість як доказів протоколів пред`явлення для впізнання за фотознімками з причини відсутності на цій слідчій дії захисника, хоча ОСОБА_21 перебуває на обліку, відповідно участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою, суд відкидає. Так, суд вважає прийнятними аргументи прокурора з цього питання про те, що на час проведення цих слідчих дій, які вчинялись за участі потерпілого та свідка, ОСОБА_21 ще не було повідомлено про підозру, відповідно в кримінальному провадженні ще не було забезпечено участь захисника.

При проведенні впізнання за фотознімками та слідчого експерименту свідок ОСОБА_23 , як вбачається із протоколів проведення цих слідчих дій від 26.12.2019 та 07.11.2019, був під підпис попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Кожна із вказаних слідчих дій, в т.ч. тих, що проведені із потерпілим, була проведена у присутності двох понятих та зауважень від будь-кого з їх учасників наведені вище протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2019 та слідчих експериментів від 26.12.2019 не містять. Кожен аркуш цих документів має підпис учасників, тобто потерпілого/свідка та самих понятих. Жодних підстав для визнання недопустимими чи недостовірними цих чотирьох протоколів в суду немає. Наведені вище доводи захисників про порушення вимог КПК України при їх складанні, суд вважає неспроможними. Так, не зазначення в протоколах проведення слідчого експерименту від 26.12.2019 та у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.11.2019 адреси місця проживання понятих, не спростовує відомостей, які містяться у цих протоколах та являються доказами по справі.

При цьому, що у судовому засіданні під час допиту потерпілий назвав присутнього в судовому засіданні обвинуваченого як особу, що вчинила хуліганські дії щодо нього, та свідок ОСОБА_39 пояснив, що після виходу з магазину бачив обвинуваченого на місці події, він просив у нього, тобто свідка, закурити, а ОСОБА_23 кричав: «тікай, бо в нього ніж».

Суд, за клопотанням захисників, неодноразово вживав заходів для виклику понятих, заявлених у клопотанні від 04.09.2020, однак повістки про їх виклики у судові засіданні повернулись не врученими. Сама сторона захисту також не забезпечила їх присутність. Виходячи з цього, допит цих осіб був виключений судом із обсягу та порядку дослідження доказів.

Суд звертає увагу, що сторона захисту не конкретизувала, які саме обставини ці поняті під час їх допиту у суді можуть підтвердити або спростувати.

Крім цього, з приводу доводів захисту про не встановлення досудовим слідством предмету злочину, тобто чим саме нанесено тілесні ушкодження потерпілому, то суд зауважує наступне.

Частина 4 ст. 296 КК України передбачає кримінальну відповідальність за хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, якщо воно вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень є предмети, які хоча і не піддавались будь-якому попередньому обробленню, але були підготовлені винним для вказаної цілі та об`єктивно можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень. Вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи вказаної кваліфікуючої ознаки хуліганства, слід ураховувати, що вона має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесних ушкоджень або коли використання цих предметів під час вчинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян (пункти 11, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 221.2.2006 року № 10 «Про судову практику в справах про хуліганство»).

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (ч. 1 ст. 337 КПК України).

ОСОБА_21 обвинувачення пред`явлено у вчиненні хуліганства з нанесенням під час нього потерпілому тілесного ушкодження предметом, заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень, схожим на ніж.

Таке обвинувачення відповідає наведеній вище диспозиції ч. 4 ст. 296 КК України.

Дійсно, досудовим розслідуванням не віднайдено предмет, яким нанесено тілесне ушкодження ОСОБА_17 , та суду його не представлено.

Однак, незважаючи на заперечення потерпілим, що предмет, яким йому завдано удару в ногу, був ножем, останній пояснив суду, що цей предмет був гострим, металевим та він відчув його дію на тілі. Такі показання потерпілого про нанесення йому тілесного ушкодження гострим предметом, підтверджено даними довідки лікувальної установи, куди потерпілий відразу після події звернувся, та висновку медичної експертизи про виникнення рани лівого стегна ОСОБА_17 саме від колючо-ріжучої дії гострого предмета. Також, це підтверджується і фотознімком з протоколу огляду штанів потерпілого, на якому видно невеликий розрив лівої штанини.

Тому, незважаючи на те, що стороною обвинувачення не доведено те, який саме вид (ніж і т.п.) предмету використав обвинувачений, в суду відсутній розумний сумнів в тому, що ОСОБА_21 , вчиняючи хуліганство, наніс ОСОБА_17 тілесне ушкодження предметом, який має колючо-ріжучі властивості, заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень. Виходячи із встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, саме таке обвинувачення суд вважає доведеним.

Таким чином, за результатами судового провадження, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_21 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України як: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання ОСОБА_21 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є умисним тяжким злочином; обставини кримінального провадження, зокрема наведені вище позиції прокурора та потерпілого щодо покарання, часткове визнання вини самим обвинуваченим; відсутність обставин, які б пом`якшували покарання; обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: на час постановлення цього вироку він є не судимим відповідно до положень ст. 89 КК України; одружений; не працює; згідно характеристики за місцем його проживання скарг на його поведінку не надходило; за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався. ОСОБА_21 перебуває на обліку в Тернопільському обласному медичному центрі соціально-небезпечних захворювань з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».

Виходячи із наведених обставин у сукупності суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_21 покарання, єдиноможливе згідно санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, на строк, наближений до мінімального згідно ч. 4 ст. 296 КК України. Саме таке покарання, відповідно до положень ст. 50 КК України, доцільне та достатнє для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Строк відбування покарання ОСОБА_21 слід рахувати з моменту застосування востаннє до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто із 23.01.2025.

Також, відповідно до ст. 72 КК України, тобто з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, у строк призначеного покарання ОСОБА_21 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення (в т.ч. з часу його затримання 27.07.2023 (а.с. 237 т. 3) та до завершення тримання під вартою у цій судовій справі 01.08.2024 (була постановлена ухвала про його тимчасове залишення у ДУ «Чортківська УВП № 26» на час розгляду кримінального провадження (а.с. 43 т. 8)), а також термін його перебування під вартою з моменту застосування щодо нього такого запобіжного заходу востаннє з 23.01.2025 (а.с. 171, т. 8) по дату ухвалення вироку включно.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.03.2025 до 23:59 11.05.2025, слід продовжити до набрання вироком законної сили, але не пізніше шістдесяти днів з дня проголошення вироку. Підстав для прийняття іншого рішення з цього питання суд не вбачає, оскільки збереження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає встановленим відомостям про особу обвинуваченого та його попередньої процесуальної поведінки під час судового провадження (ухилення від суду, у зв`язку із чим неодноразово оголошувався судом в розшук).

Арешт майна скасувати відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речового доказу вирішити згідно із ст. 100 КПК України.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_21 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_21 рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою 23.01.2025.

Зарахувати, на підставі ст. 72 КК України, у строк призначеного покарання ОСОБА_21 термін його попереднього ув`язнення із 27.07.2023 до 01.08.2024 включно, а також з моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто із 23.01.2025, по дату ухвалення вироку, тобто по 02.05.2025 включно, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Продовжити ОСОБА_21 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не пізніше 23:59 30.06.2025.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.11.2019 на вилучені у квартирі ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою; АДРЕСА_1 : сім кухонних ножів, поміщенні у сейфпакет №ЕХР0270146, один канцелярський та один складний ніж, які поміщенні у сейфпакет №ЕХР0270147, три пари ножиць у сейфпакеті №ЕХР027004, - скасувати, повернувши їх ОСОБА_21 .

Речовий доказ: штани чорного кольору повернути ОСОБА_17 .

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1