ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 с-ще Тиврів 145/617/25

1-кп/145/126/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000104 від 04.04.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, безробітного, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 04.04.2025 близько 17:00 год будучи водієм автомобіля «Оpel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходячись за кермом вказаного автомобіля, перебуваючи на ґрунтовій дорозі по напрямку руху з с. Вороновиця Вінницького району Вінницької області до с. Марківка Вінницького району Вінницької області, під час спілкування із працівником поліції, ігноруючи його законні вимоги під час виконання останнім службових обов`язків, усвідомлюючи що перед його автомобілем стоїть інший працівник поліції у форменому одязі, умисно розпочав рух автомобілем вперед, здійснивши таким чином наїзд на інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, та спричинивши йому при цьому легкі тілесні ушкодження, під час виконання ним службових обов`язків за наступних обставин.

Так, 04.04.2025 близько 16:30 год працівниками наряду СРПП ВП № 5 «Нерпа-52» у складі інспектора СРПП ВП № 5 ОСОБА_4 , інспектора СРПП БП № 5 ОСОБА_7 та інспектора СРПП ВП № 5 ОСОБА_8 , які в період часу з 08:00 год 04.04.2025 до 08:00 год 05.04.2025 відповідно до розстановки нарядів груп реагування патрульної поліції, здійснювали патрулювання по території Вороновицької ТГ Вінницького району Вінницької області, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» на проїзній частині дороги на в`їзді до с. Тростянець Вінницького району Вінницької області, зупинено автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , за порушення п. 9.1(а) ПДР України, оскільки водій під час зміни напрямку руху, а саме повороту, не ввімкнув покажчик лівого повороту.

Під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_9 та перевірки його документів, виявилося, що останній з 25.01.2025 перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 та потребує доставлення до них для складання адміністративних матеріалів. Працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_9 прослідувати за ними до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте останній відмовився. В цей час до них на автомобілі «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , близько 16:37 год під`їхав батько ОСОБА_9 - ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_9 , з метою уникнення адміністративної відповідальності, залишивши зачиненим свій автомобіль на місці зупинки, пересів у автомобіль свого батька та спільно із ним поїхав в сторону с. Марківка Вінницького району Вінницької області. У зв`язку з цим, працівники СРПП ВП № 5 ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали їх переслідувати службовим автомобілем «Skoda Rapid», д.н.з. НОМЕР_4 , подаючи при цьому під час руху відповідний звуковий сигнал для їх зупинки.

У подальшому, того ж дня близько 16:59 год, водій ОСОБА_6 зупинив керований ним автомобіль «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 , на польовій дорозі по напрямку руху до с. Марківка Вінницького району Вінницької області, де у послідуючому під час спілкування з інспектором СРПП ВП № 5 ОСОБА_8 , ігноруючи його законні вимоги під час виконання ним службових обов`язків, усвідомлюючи, що перед його автомобілем стоїть інший працівник поліції у форменому одязі, близько 17:00 год умисно розпочав рух автомобілем вперед, здійснивши таким чином наїзд на інспектора СРПП ВП № 5 ОСОБА_4 , спричинивши йому при цьому тілесні ушкодження у вигляді синців в області правої гомілки, правого передпліччя, синця та садни в області лівої гомілки та струсу головного мозку, під час виконання ним службових обов`язків.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 16.04.2025, спричинені інспектору СРПП ВП № 5 ОСОБА_4 тілесні ушкодження відносяться: синці та садна - до легких тілесних ушкоджень; струс головного мозку - до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, визнав повністю, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

Так, ОСОБА_6 дав показання, що дійсно він 04.04.2025 поліцейські зупинили його сина за порушення правил дорожнього руху, а саме за не ввімкнення покажчика повороту під час зміни напрямку руху. Син зателефонував йому та розповів про вказаний факт, а також сказав, що працівники поліції мають намір доставити його до ТЦК та СП, бо він перебуває у розшуку. Тоді він приїхав на місце зупинки сина на власному авто «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 та забрав його, незважаючи на вимоги поліцейських, які були у форменому одязі, залишатися на місці. Тоді на власному авто з сином попрямували додому по польовій дорозі сполученням с. Тростянець - с. Марківка. Поліцейські їх почали наздоганяти на службовому автомобілі та зупинили приблизно о 17.00 год 04.04.2025 неподалік села. Один з поліцейських підійшов до водійської дверки та почав із ним розмовляти, інший, потерпілий, - стояв попереду автомобіля. Однак, злякавшись за сина, оскільки поліцейські хотіли доставити його до ТЦК та СП, розпочав рух, унаслідок чого здійснив наїзд на поліцейського, який стояв попереду авто. Розумів, що внаслідок таких його дій поліцейський може отримати тілесні ушкодження, про це жалкує.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання, що він під час виконання службових обов`язків, у форменому одязі, із своїми колегами поліцейськими 04.04.2025 на польовій дорозі зупинили транспортний засіб «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який не виконав їх законних вимог. Під час того як його напарник спілкувався з водієм, то він стояв попереду зупиненого транспортного засобу, водій його бачив. Однак ОСОБА_6 різко розпочав рух та здійснив наїзд автомобілем на нього, внаслідок чого він упав на капот, при цьому отримав тілесні ушкодження. При цьому потерпілий зазначив, що ОСОБА_6 збитки йому відшкодував в повному обсязі, будь-яких претензій до нього не має, цивільний позов не заявляв, просив його суворо не карати.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У силу ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Під час вирішення питання щодо обрання ОСОБА_6 покарання суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Судом установлено, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії нетяжких злочинів, раніше не судимий, безробітний, одружений, має на утримані матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, що підтверджується показаннями обвинуваченого, а також добровільне відшкодування завданого збитку, що підтверджується показами потерпілого та його письмовою заявою.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 суд не встановив.

Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого.

Також суд при призначенні покарання враховує досудову доповідь, складену Вінницьким районним відділом № 1 філії ДУ "Центр пробації у Вінницькій області", відповідно до якої встановлено середні ризики вчинення повторного кримінального правопорушення, та з урахуванням загальноприйнятого способу життя ОСОБА_6 , орган пробації вважає можливе його виправлення без позбавлення волі.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій ч. 2 ст. 345 КК України, а саме у виді позбавлення волі, водночас суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень статей 75, 76 КК України.

Призначення ж іншого покарання, на думку суду, є недоцільним, зважаючи на характеризуючі особу дані, визнання вини. Саме така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Суд зазначає, що хоча в ході розгляду справи він установив дві обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , однак указані обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним умисного кримінального правопорушення проти авторитету правоохоронних органів, а відтак відсутні підстави для застосування під час призначення покарання приписів ст. 69 КК України, як просив захисник.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Судом з протоколу затримання від 04.04.2025 та ухвали Немирівського районного суду Вінницької області від 07.04.2025 установлено, що до ОСОБА_6 з 04.04.2025 по 07.04.2025 включно застосовано попереднє ув`язнення, а з 08.04.2025 по 07.06.2025 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Указане є підставою для зарахування в строк покарання ОСОБА_6 попереднього ув`язнення та строку цілодобового домашнього арешту.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді цілодобового домашнього арешту закінчився та підстав для його обрання не має.

Процесуальні витрати на проведення судової одорологічної експертизи № СЕ-19/102-25/8496-БД від 25.04.2025 в розмірі 4692,52 грн стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

Керуючись ст. 12, 50-53, 55, 63, 65-67, 75, 76, 345 КК України, ст. 100, 349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 10.07.2025.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 04 квітня 2025 року до 07 квітня 2025 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк цілодобового домашнього арешту з 08 квітня 2025 року по 07 червня 2025 року включно із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 09.04.2025.

Речові докази:

- два оптичні диски «DVD-R» із відеозаписами з нагрудних відеокамер (боді камер) поліцейських - залишити в матеріалах справи;

- фланелеву серветку з одорологічним (запаховим) зразком підозрюваного ОСОБА_6 , 2 ватно-марлеві тампони зі змивами з лівої та правої рук підозрюваного ОСОБА_6 , та вилучені 05.04.2025 фланелеву серветку з одорологічним (запаховим) слідом з керма автомобіля марки "Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_2 , фланелеву серветку з одорологічним (запаховим) слідом з рукоятки перемикання передач автомобіля марки "Opel Zafira", 2 ватно-марлеві тампони зі змивами з поверхні керма та з поверхні рукоятки перемикання передач автомобіля марки "Opel Zafira", які поміщено до кімнати зберігання речових доказів при ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, розташовану за адресою: вул. Гімназійна 32, м. Немирів, Вінницького району, Вінницької області - знищити.

- флеш-карту пам`яті "Micro SD НС" фірми "T&G", об`ємом·на 32 GB, автомобіль марки "Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_2 , - повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати за проведення судової одорологічної експертизи у розмірі 4692 (чотири тисячі шістсот дев`яносто дві) гривні 52 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів обвинуваченим - з моменту вручення йому копії вироку, рештою учасників процесу - з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1