Вирок

Іменем України

14.05.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000217 від 10.03.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого, востаннє вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.05.2013 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 16.08.2019 року по відбуттю строку покарання, внутрішньо переміщеної особи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, в тому числі, поєднаних із застосуванням насильства, востаннє вироком Сєевєродонецького міського суду Луганської області від 30.05.2013 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст.ст. 70, 71 KK України до 7 р. 1 міс. позбавлення волі, судимість за яким йому у встановленому законом порядку не знята і не погашена, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи протиправно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, тобто, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи 10.03.2023 року близько 21:00 год. на проїжджій частині вулиці Сар`яна у м. Львові біля місця її перехрещення із вул. Федьковича, між будинками з адресами: вул. Сар`яна, 5 та АДРЕСА_3 , вирішив відкрито викрасти особисте майно потерпілого ОСОБА_6 , який там в цей час знаходився.

З цією метою ОСОБА_4 застосував фізичне насильство до потерпілого ОСОБА_6 , що не є небезпечним для життя та здоров`я, з метою подолання його опору, а саме наніс йому удар в ділянку потилиці та після того як останній в результаті нанесеного удару присів, втративши рівновагу, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_6 , наніс йому удар лівою ногою в область обличчя та тулуба, після чого потерпілий впав на землю, а надалі ОСОБА_4 , притримуючи лівою рукою плече останнього, щоб той не піднявся, наніс кулаком правої руки декілька ударів потерпілому в ділянку правої брови, в результаті чого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі, в ділянці правого колінного суглоба, синців в ділянках очей, крововиливу в білкову оболонку правого ока. В цей же час, подолавши за допомогою вищевказаного насильства опір потерпілого, ОСОБА_4 відкрито, шляхом ривка, порвавши шлейку, зірвав із плеча потерпілого ОСОБА_6 сумку чоловічу через плече зі шкіроподібного матеріалу чорного кольору з маркувальними написами «Filippo Lucci» вартістю 153 грн., в якій знаходилися 3 блістери з таблетками, чоловічий гаманець марки «Dг. BOND Classic М2» вартістю 183,33 грн., в якому, в свою чергу, знаходились грошові кошти в сумі 670 грн., банківські, дисконтні картки та візитки в кількості 17 штук, кулон з металу жовтого кольору, а також витягнув із правої кишені куртки потерпілого мобільний телефоном марки «Nokia 150 ТА-1235» у корпусі чорного кольору (с/н1: НОМЕР_1 ; с/н2: НОМЕР_2 ) із вставленими двома сім-картами мобільного оператора «Київстар» вартістю 650 гривень і в такий спосіб відкрито заволодів вказаною сумкою, наявним в ній майном та мобільним телефоном потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що в один із днів березня 2023 року, точної дати не пригадує, близько 21.00 год. він поспішав на зупинку громадського транспорту на пл. Привокзальній у м. Львові, щоб поїхати до знайомого в район Левандівки. На одній із вулиць, по якій він рухався і точної назви якої він не знає, оскільки не є місцевим мешканцем, побачив незнайомого йому чоловіка, який стояв і курив. В цей час було темно і вулиця не освітлювалася. Він підійшов до незнайомого чоловіка і попросив його дати закурити, при цьому, висловив своє прохання російською мовою. Останнє обурило незнайомця, який відреагував на висловлене прохання словесними образами. Внаслідок цього між ними розпочалася шарпанина, в ході якої незнайомий чоловік схопив його за груди, а він декілька разів його вдарив. В подальшому вони разом впали на землю, після чого потерпілий тримав його за горло, а він намагався вирватися і ще наніс декілька ударів потерпілому. Увесь конфлікт розвивався стрімко і був недовготривалим у часі. При цьому, речей потерпілого він не забирав. Так, сумка незнайомця опинилася в нього випадково під час вивільнення рук саме в той момент, коли він хотів звільнитися від потерпілого, який його утримував. Подолавши агресивні дії потерпілого, він кинув сумку останньому, наміру її забирати він не мав. Що стосується мобільного телефону, то такий лежав на землі біля потерпілого і він підняв його, щоб віддати останньому, однак, не встиг, бо приїхали працівники поліції і він, злякавшись, що правоохоронці звинуватять його, як особу, яка вже притягалася до кримінальної відповідальності, у вчиненні злочину, викинув його під автомобіль патрульної поліції. Коли, пройшовши певну відстань від місця події, він був виявлений свідком, то жодних активних дій не вчиняв, навпаки, дочекався прибуття поліцейських, що, на його переконання, свідчить про відсутність будь-якого умислу на вчинення злочину. В ході судових дебатів ОСОБА_4 свою позицію змінив та зазначив, що повністю визнає себе винним у скоєному та просив його суворо не карати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим під час надання показань своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, доведена належними, допустимими і достатніми доказами, безпосередньо дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав, що 10.03.2023 року у вечірній час доби він повертався з роботи та рухався додому в напрямку від тролейбусної зупинки, що розташована на вул. Героїв УПА у м. Львові, через вул. Сар`яна. Спочатку йшов по лівому боці вулиці за напрямком свого руху, а в подальшому перейшов на правий бік. Дійшовши до перехрестя, він побачив незнайомого чоловіка, який попросив в нього закурити. Він відповів, що не має сигарет, і попрямував далі. Одразу після цього відчув удар кулака в потилицю та удар ногою, від чого втратив рівновагу і впав долілиць на землю. В подальшому йому було завдано удар в праву частину лиця кулаком руки в напрямку зверху до низу. Скільки саме було ударів уже не пригадує, але пам`ятає, що наносились удари в праву частину тіла: по лиці і в бік по ребрах. За відчуттями удари наносились нападником його правою рукою і ногою. Сам момент ударів він не бачив, оскільки нападник утримував його на землі і не давав можливості встати. Із собою потерпілий мав сумку з ремінцем, однак, коли він лежав на землі, ривком таку сумку було вирвано нападником, при потерпілому залишився лише ремінець від неї. Із даною сумкою незнайомець втік, коли потерпілий піднявся, то побачив, що нападника на місці події немає, він роззирнувся по сторонах і виявив, що цей незнайомець знаходиться на іншому кінці вулиці на значній відстані від нього в напрямку до вул. Героїв УПА у м. Львові, тобто поблизу того місця, де починається вулиця, на якій відбувся напад. Він пішов до нападника, який в цей час стояв поруч з очевидцем, та по дорозі перевірив вміст своїх кишень і виявив відсутність мобільного телефону, який до нападу перебував у правій кишені куртки. Пройшовши до початку вулиці Сар`яна і наблизившись до кривдника, він запитав останнього навіщо той забрав його речі, на що нападник віддав йому лише сумку. Мобільний телефон в подальшому було виявлено під автомобілем патрульної поліції, яка прибула на місце та біля якої знаходився ОСОБА_4 . Також в судовому засіданні потерпілий підтвердив, що ОСОБА_4 і є тією особою, яка його побила та забрала майно і особисті речі.

Будучи допитаним в суді, свідок ОСОБА_7 пояснив, що 10.03.2023 року він у вечірній час повертався з роботи додому та близько 21.00 год. йшов по вул. Героїв УПА у м. Львові і повернув на вул. Сар`яна. Одразу побачив, що на протилежному кінці вулиці відбувається якась сутичка, але він продовжив свій рух в цьому напрямку, не привертаючи до себе жодної уваги. Йшов по проїжджій частині дороги і побачив, що в один з моментів короткострижений чоловік, якого впізнає як ОСОБА_4 , завдавав в ході шарпанини удари потерпілому, а коли останній від таких присів, утримуючи потерпілого рукою за куртку, наніс останньому удар лівою ногою в голову, від чого потерпілий впав. В подальшому нападник завдав ще декілька ударів правою рукою по обличчю потерпілого та вирвав в останнього сумку, яка була в нього на ремінці через плече. З цією сумкою, але вже без ремінця, ОСОБА_4 швидкою ходою залишив місце події і попрямував в напрямку вул. Героїв УПА та в один із моментів, будучи ближче до протилежного кінця вулиці, на якій відбувся напад, порівнявся із свідком, котрий зробив йому зауваження. При цьому, свідок повідомив, що буде викликати поліцію, однак, ОСОБА_4 заперечував вчинення ним будь-якого злочину і намагався переконати, що відбувся звичайний конфлікт. Попри це, свідок зателефонував у поліцію, в цей час потерпілому вдалося підвестися із землі і він пішов вздовж вулиці в напрямку, де перебували свідок і ОСОБА_4 . Підійшовши до них, потерпілий вступив у словесну перепалку із ОСОБА_4 , звинувачуючи його в тому, що він викрав у нього речі. Під час цієї суперечки, по спливу певного часу ОСОБА_4 , який усе заперечував, все ж віддав потерпілому його сумку, а останній почав перевіряти її вміст. Надалі приїхали працівники поліції, яким свідок розповів про те, що бачив, вказав на місце, де відбувся напад на потерпілого, там же ним разом з поліцейськими було виявлено на асфальті ремінець від сумки, яку у потерпілого вирвав ОСОБА_4 . Потерпілий був закривавлений на лиці і стверджував, що його нападник бив неодноразово.

Допитаний в суді в якості свідка ОСОБА_8 зазначив, що являється працівником Управління патрульної поліції у Львівській області та в складі екіпажу здійснював виїзд на місце події по факту викрадення майна у потерпілого ОСОБА_6 . При цьому, вказав, що по виклику поліція прибула на вул. Сар`яна у м. Львові близько 22.00 год., де було виявлено трьох чоловіків, а саме заявника, потерпілого і особу, на яку потерпілий вказував як на нападника. Одразу було помітно, що в потерпілого на обличчі була кров, останній стверджував, що незнайомець, на якого він вказував, викрав у нього мобільний телефон. Свідок запропонував потерпілому назвати номер свого мобільного телефону, а в подальшому набрав вказаний номер. В цей час у ОСОБА_4 задзвонив телефон, але останній збив вхідний дзвінок. Одразу після цього приїхала машина швидкої медичної допомоги і потерпілому надавався необхідний медичний супровід. В цей час ОСОБА_4 обійшов машину швидкої і підійшов до патрульного автомобіля поліцейських, де присів біля заднього колеса, обпершись на транспортний засіб. Після цього зробив рух своєю рукою під автомобіль та в подальшому було встановлено, що при наборі мобільного номера телефону потерпілого дзвонив телефон, який уже знаходився під автомобілем патрульної поліції. Таким чином, з`ясувалося, що ОСОБА_4 викинув телефон під транспортний засіб поліції, щоб не бути викритим у скоєному, а тому, на місце події було викликано слідчо-оперативну групу, яка надалі займалася оформленням матеріалів з приводу вчиненого кримінального правопорушення.

Судом у судовому засіданні безпосередньо досліджено письмові докази у справі, якими доводиться вина обвинуваченого, зокрема:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.03.2023 року, з якого слідує, що ОСОБА_6 звернувся до працівників поліції з проханням притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 10.03.2023 року близько 21.00 год. у м. Львові по вул. Сар`яна вирвала у нього наплічну сумку чорного кольору з наявними в ній грошовими коштами та під час бійки викрала з кишені куртки мобільний телефон марки «Нокія» чорного кольору;

-протокол огляду місця події від 10.03.2023 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду була відкрита ділянка місцевості поблизу будинку №3 по вул. Сар`яна у м. Львові, де працівниками поліції було виявлено громадянина, який представився як ОСОБА_6 та повідомив, що 10.03.2023 року близько 21.00 год. невідома особа нанесла йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділа його сумкою чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти, а також мобільним телефоном. На обличчі та куртці даного громадянина були наявними сліди РБК. В руках ОСОБА_6 тримав чорну сумку з відірваною шлейкою, в якій при огляді виявлено шкіряний гаманець чорного кольору, де містилися дисконтні картки, візитки, банківські картки у кількості 17 шт., монети, металевий медальйон, грошові кошти купюрами по 500, 100, 20 і 5 гривень, а всього 670 грн., паперові закладки у вигляді доларів США у кількості 4 шт., блістери з таблетками у кількості 3 шт., 3 металевих ключі, два паспорти, видані на ім`я ОСОБА_6 , металеві щипці. Також в ході огляду було встановлено, що неподалік на проїжджій частині дороги перебуває службовий автомобіль патрульної поліції марки «Шкода Рапід», д.н.з. НОМЕР_3 , біля заднього правого колеса якого виявлено мобільний телефон марки «Nokia» у корпусі чорного кольору с/н1: НОМЕР_1 ; с/н2: НОМЕР_2 , із встановленими двома картками мобільного оператора «Київстар». Крім цього, на відстані 2,5 метри від службового автомобіля поліції на асфальтному покритті було виявлено пляму бурого кольору. За результатами проведеного огляду з місця події було вилучено шкіряну сумку чорного кольору із вмістом карток, 3 металевих ключі, гаманець чорного кольору із вмістом 670 грн., 4 закладки у вигляді доларів США, 3 блістери із таблетками, металевий медальйон, монети, відірвану шлейку чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia», марлевий тампон із слідами РБК, куртку темно-синього кольору марки «Petrol ind.». Усе вилучене та обстановка на місці події зафіксовані на фотознімки, які оформлені у фототаблицю, яка долучена додатком до протоколу, досліджена в судовому засіданні та підтверджує обставини, викладені у протоколі;

-протокол затримання від 10.03.2023 року, відповідно до якого у цей день о 23.10 год. на підставі ст.208 КПК України затримано ОСОБА_4 як особу, яку застали під час вчинення злочину. Згідно вказаного протоколу ОСОБА_4 10.03.2023 року близько 21.00 год., перебуваючи по вул. Сар`яна у м. Львові, відкрито, в умовах воєнного стану викрав майно ОСОБА_6 , спричинивши останньому матеріальну шкоду. При затриманні у ОСОБА_4 вилучено штани джинсові сірого кольору марки «Rolly» із слідами РБК та шкарпетки із слідами РБК;

-протокол огляду предметів від 20.04.2023 року, відповідно до якого оглядалася речі, вилучені при огляді місця події, зокрема, сумка чорного кольору марки «Filippo Lucci» з відірваним ремінцем та її вміст: дисконтні картки, візитки, паперова роздруківка та картка ломбарду, чотири паперові закладки у вигляді стодоларових купюр, металеві ключі, щипці, гаманець чорного кольору марки «Dг. BOND», у якому наявний кулон з металу жовтого кольору із фотокартками людей по обидві сторони, банківські картки «ПриватБанк» та «Кредобанк»;

-протоколи слідчих експериментів з додатками від 21.04.2023 року та 31.05.2023 року, відповідно до яких вказані слідчі дії проводились із потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які надали пояснення з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення, що повністю співпадають з показаннями, наданими потерпілими і вказаними свідками при їх безпосередньому допиті в суді, та підтверджують те, що ОСОБА_4 наносив удари потерпілому ОСОБА_6 , повалив його на землю, вирвав у потерпілого наплічну сумку з речами та покинув місце події, а в подальшому після викриття його у скоєному зазначену сумку повернув потерпілому, водночас мобільний телефон викинув під автомобіль патрульної поліції;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №234 від 13.03.2023 року, оформлений за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено садна на обличчі, в ділянці правого колінного суглоба, синці в ділянках очей, крововилив в білковій оболонці правого ока,, які утворились від дії тупих предметів, при контакті з такими, могли виникнути 10.03.2023 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок падіння на площину з висоти власного росту та спричинення їх власноруч немає;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №358/2023-ім від 07.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №351/2023-ім від 04.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №360/2023-ім від 24.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0; кров ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0; в слідах на марлевому тампоні ("гігієнічна паличка") зі змивом з асфальту, вилученому 10.03.2023 року в результаті огляду місця події - ділянки місцевості за адресою: м. Львів, вул. Сар`яна, буд.3. (об`єкт №1), виявлена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВ0, що може походити від будь-якої особи з такою ж групою крові за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від гр. ОСОБА_6 , та не може походити від гр. ОСОБА_4 ;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №361/2023-ім від 25.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0; кров ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0; в слідах на куртці потерпілого ОСОБА_6 , вилученій 10.03.2023 року в результаті огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Сар`яна, буд. 3 (об`єкти №№1,4,5,7,8), виявлена кров людини групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В ізосерологічної системи АВ0, яка може походити від гр. ОСОБА_6 , і не може походити від гр. ОСОБА_4 ; в слідах на куртці потерпілого ОСОБА_6 , вилученій 10.03.2023 року в результаті огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Сар`яна, буд.3 (об`єкти №№2,3), виявлена кров людини та лише антиген Н, що дає можливість припустити походження крові у вищевказаному сліді від будь-якої особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі від гр. ОСОБА_6 ; в слідах на куртці потерпілого ОСОБА_6 , вилученій 10.03.2023 року в результаті огляду місця події за адресою: м. Львів, вул. Сар`яна, буд.3 (об`єкти №№6,9), виявлена кров - людини. Антигени А, В, Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0 не виявлені, тому висловитись про групову приналежність неможливо;

-висновок експерта КЗ ЛОР «Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи» №362/2023-ім від 19.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, відповідно до якого кров ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологіічною системою АВ0; кров ОСОБА_4 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0; у слідах на штанах (об`єкти №№1,2), на шкарпетці (об`єкти №№3,4), вилучених під час затримання та особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , виявлена кров людини. ОСОБА_9 та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не виявлені через влив предмету носія, усунути який не вдалося, і тому висловитись про групову приналежність крові неможливо;

-висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/114-23/6203-ТВ від 05.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, яким констатовано, що ринкова вартість представленого на дослідження уживаного мобільного телефону марки «Nokia 150 ТА-1235» станом на 10.03.2023 року становила 650,00 грн.;

-висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/114-23/7241-ТВ від 27.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, яким констатовано, що ринкова вартість представленої на дослідження сумки чоловічої із шкірподібного матеріалу чорного кольору з маркувальними написами «Filippo Lucci» станом на 10.03.2023 року становила 153,00 грн.;

-висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/114-23/7242-ТВ від 25.04.2023 року, оформлений за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, яким констатовано, що ринкова вартість представленого на дослідження уживаного гаманця чоловічого марки «Dг. BOND Classic М2» станом на 10.03.2023 року становила 183,33 грн.;

-постанови слідчого СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 від 11.03.2023 року, згідно яких у кримінальному провадженні № 0000217 від 10.03.2023 року, розпочатому за ч.4 ст.186 КК України, визнано речовими доказами сумку шкіряну чорного кольору, дисконтні картки у кількості 17 штук, гаманець шкіряний чорного кольору, грошові кошти: купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЗГ 6489309, купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УИ 0979319, купюру номіналом 20 (двадцять) гривень серії ЕГ 9290542, купюру номіналом 20 (двадцять) гривень серії ЮД 5443180, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮЄ 3110692, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮГ 0039783, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії УВ 9712410, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії УБ 0906914, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮГ 6324983, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮЖ 2140968, 4 закладки у вигляді купюр долара США, 3 блістери з таблетками, металевий медальйон, фрагмент відірваної шкіряної шлейки чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia» с/н1: НОМЕР_1 , с/н2: НОМЕР_2 із встановленими сім-картками у кількості 2 штуки, штани джинсові сірого кольору марки «Kolly» зі слідами РБК та шкарпетку білого кольору із слідами РБК.

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд зазначає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні, та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.

Як встановлено судом, показання потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , надані в судовому засіданні, про застосування до потерпілого насильства з боку ОСОБА_4 є послідовними, несуперечливими, узгоджуються між собою та підтверджені іншими вищенаведеними здобутими у справі доказами, зокрема висновками судово-медичних та імунологічних експертиз, згідно яких в потерпілого ОСОБА_6 виявлено наявність тілесних ушкоджень з локалізацією на лицевій частині голови та коліні. Наведене повністю підтверджує механізм спричинення таких ушкоджень, встановлений в ході досудового розслідування, відповідно до якого обвинувачений спочатку ударами повалив потерпілого на землю, а надалі продовжив завдавати йому удари по лиці, коли останній перебував в лежачому положенні і не міг встати.

При цьому, суд надає віри показанням свідка ОСОБА_7 , адже він був безпосереднім очевидцем події, особисто спостерігав те, що відбувалося, та категорично підтвердив те, що ОСОБА_4 не лише застосовував фізичне насильство у виді ударів і побиття потерпілого, але й вирвав сумку ОСОБА_6 і, заволодівши речами останнього, покинув місце скоєння кримінального правопорушення. Суттєвих розбіжностей у показаннях даного свідка із показаннями потерпілого не виявлено.

Суд не має підстав не довіряти показанням потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , адже такі повністю узгоджуються з дослідженими судом доказами, перебувають з ними у взаємозв`язку, крім цього, свої показання останні давали, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за введення суду в оману.

Також суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_8 в деталях і несуперечливо в ході його допиту судом описав хід пошуків мобільного телефону «Нокія», належного потерпілому ОСОБА_6 , зокрема те, що ним здійснювалися дзвінки на номер мобільного телефону потерпілого і такий телефон дзвонив у ОСОБА_4 , який спочатку збив виклик, а потім, боячись викриття слідчо-оперативною групою, яка була викликана на місце події, і бажаючи позбутися речового доказу у справі, скинув такий телефон під автомобіль патрульної поліції, яка прибула на виклик про вчинення злочину. Такі показання свідка підтверджуються показами потерпілого ОСОБА_6 , який ствердив, що він дійсно надавав працівникам патрульної поліції свій номер мобільного телефону і останні дзвонили на такий, щоб встановити його місцезнаходження.

При цьому, суд не може вважати спроможною версію обвинуваченого про те, що він злочину не вчиняв, майно потерпілого відкрито не викрадав, мобільний телефон ОСОБА_6 підняв із землі і хотів повернути, а сумка випадково опинилася в його руках, коли він вивільнявся із захвату потерпілого, адже така не підтверджується жодними належними і допустимими доказами. Навпаки, в судовому засіданні при безпосередньому дослідженні доказів встановлено, що ОСОБА_4 , застосовуючи фізичну силу і наносячи удари, спочатку повалив потерпілого, а потім, продовжуючи завдавати удари для подолання опору потерпілого, вирвав в останнього сумку з речами, при цьому, із зазначеною сумкою з місця події він відійшов, а обірваний шматок ремінця (шлейки) від сумки залишився на місці події. Також судом при аналізі сукупності досліджених доказів встановлено, що мобільний телефон зник у потерпілого власне під час його побиття і пограбування ОСОБА_4 . Про те, що обвинувачений не мав наміру повертати такий телефон власнику свідчить, зокрема те, що, віддавши після виклику поліції сумку потерпілому, ОСОБА_4 жодних дій для повернення викраденого мобільного телефону не вчиняв, навпаки, намагався сховати його, коли зрозумів, що може бути викритий працівниками поліції, які здійснювали дзвінки на вказаний номер телефону із подальшим спрацюванням останнього та подачею звукового сигналу вхідного дзвінка. Також не можуть вважатися обґрунтованими доводи обвинуваченого про те, що саме він став потерпілим від нападу ОСОБА_6 , адже, попри наполягання ОСОБА_4 про те, що він отримав тілесні ушкодження внаслідок побиття його ОСОБА_6 , наявність будь-яких тілесних ушкоджень в обвинуваченого нічим не підтверджена, більш того, як встановлено, останній за медичною допомогою не звертався і на лікуванні не перебував.

З урахуванням наведеного суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного із насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану. При цьому, враховується, що обвинувачений вчинив нове кримінальне правопорушення, маючи не зняту та не погашену судимість за попереднім вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.05.2013 року, яким його засуджено за ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, а також із застосуванням насильства, яке згідно висновку експерта №234 від 13.03.2023 року спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд враховує, що відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мету вчинення суспільно небезпечних дій, зокрема бажання заволодіти чужим майном для власного збагачення, застосування обвинуваченим насильства до потерпілого з метою реалізації свого злочинного умислу на відкрите викрадення його майна, відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин, особу ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, ніде офіційно не працює, має статус внутрішньо переміщеної особи, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, водночас з 02.03.2023 року є підобліковим у лікаря-нарколога з діагнозом «розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів», являється учасником програми замісної терапії та згідно висновку спеціальної медичної, наркологічної експертизи КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №47 від 05.05.2023 року не потребує примусового лікування, водночас хворіє на ЗЗТБ верхньої частки правої легені, хронічний гастрит.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, даних про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти приватної власності, нове кримінальне правопорушення вчинив, маючи не зняту і не погашену судимість за попереднім вироком, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас відсутність обтяжуючих обставин, а також позиція потерпілого ОСОБА_6 , який в ході допиту у суді вказав, що не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, дають підстави суду визначити таке покарання на рівні мінімальної межі для даного виду покарання, передбаченої санкцією ч.4 ст.186 КК України, що відповідає вимогам ст.ст.63, 65 КК України. Медичних протипоказань для відбування зазначеного виду покарання в обвинуваченого немає. Так, згідно представленої на запит суду інформаційної довідки Філії ЦОЗ ДКВС України у Львівській області №176-ЛВ-25 від 28.04.2025 року за станом здоров`я ОСОБА_4 може перебувати в умовах ізоляції, з приводу наявних захворювань перебуває на диспансерному обліку у лікарів терапевта, фтизіатра, нарколога та отримує необхідне лікування в амбулаторних умовах. З наведеного слідує, що обвинувачений не перебуває в критичних станах, які б могли слугувати перешкодою для виконання щодо нього покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, на чому наполягав обвинувачений в судовому засіданні.

Так, відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. Отже, обов`язковою умовою для застосування судом положень ст.69 КК України є наявність кількох пом`якшуючих обставин на стороні обвинуваченого. У даному ж випадку таких обставин не встановлено, що виключає можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання нижче від найнижчої межі, визначеної у санкції ч.4 ст.186 КК України. Більш того, підлягає врахуванню те, що обвинувачений як на стадії досудового розслідування, так і в ході судового розгляду своєї вини у скоєному не визнавав. Зізнання, зроблені на стадії судових дебатів, свідчать лише про те, що обвинувачений під тиском доказів, досліджених судом, вимушено змінив свою позицію із заперечення на визнання винуватості лише для створення хибного уявлення про його каяття, чого в дійсності не було, адже щирого розкаяння ОСОБА_4 не висловлював і не демонстрував.

При призначенні покарання суд також бере до уваги те, що за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30.05.2013 року, яким ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, обвинувачений призначене йому покарання відбув повністю та звільнений з місць позбавлення волі 16.08.2019 року по відбуттю покарання, що підтверджується інформацією з вимоги на наявність судимостей. За наведених обставин незнята та непогашена судимість за вказаним вироком є підставою для кваліфікації нового суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 за ознакою повторності, водночас підстав для застосування ст.71 КК України за наведених обставин немає.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку із призначенням покарання за даним вироком у виді позбавлення волі підстав для скасування чи зміни такого запобіжного заходу суд не вбачає.

У справі наявні процесуальні витрати за проведення експертиз. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування Львівським НДЕКЦ МВС України проводились судові товарознавчі експертизи з оформленням відповідних висновків судових експертів №СЕ-19/114-23/6203-ТВ від 05.04.2023 року, №СЕ-19/114-23/7242-ТВ від 25.04.2023 року та №СЕ-19/114-23/7241-ТВ від 27.04.2023 року. Згідно наявних довідок загальна вартість виконаних експертиз становить 3044 (три тисячі сорок чотири) грн. 68 коп. Зазначена сума витрат на проведення експертиз згідно ст.124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

У справі наявні підстави для застосування правових приписів ст.174 КПК України, оскільки під час досудового розслідування на майно, визнане речовими доказами, накладався арешт.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 10.03.2023 року, тобто з часу фактичного затримання та поміщення під варту.

Запобіжний захід, раніше обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 10.03.2023 року до часу набрання вироком законної сили з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь держави процесуальні витрати за проведення судових товарознавчих експертиз в сумі 3044 (три тисячі сорок чотири) гривні 68 коп.

Зняти арешти, накладені ухвалами слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2023 року на тимчасово вилучене майно, а саме: сумку шкіряну чорного кольору, дисконтні картки у кількості 17 штук, гаманець шкіряний чорного кольору, грошові кошти: купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЗГ 6489309, купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УИ 0979319, купюру номіналом 20 (двадцять) гривень серії ЕГ 9290542, купюру номіналом 20 (двадцять) гривень серії ЮД 5443180, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮЄ 3110692, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮГ 0039783, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії УВ 9712410, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії УБ 0906914, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮГ 6324983, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮЖ 2140968, 4 закладки у вигляді купюр долара США, 3 блістери з таблетками, металевий медальйон, фрагмент відірваної шкіряної шлейки чорного кольору, мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia» с/н1: НОМЕР_1 , с/н2: НОМЕР_2 із встановленими сім-картками у кількості 2 штуки, штани джинсові сірого кольору марки «Kolly» зі слідами РБК та шкарпетку білого кольору із слідами РБК.

Речові докази: 1) сумку чорного кольору «Filippo Lucci», упаковану в спецпакет №4076481; дисконтні картки у кількості 17 штук, паперову роздруківку, картку ломбарду, три пластини із таблетками, два металеві ключі з металу сірого кольору, кусачки з металу сірого кольору, упаковані у поліетиленовий файл, скріплений печаткою; гаманець чорного кольору, картки «ПриватБанк» № НОМЕР_5 та «Kredobank» № НОМЕР_6 , чотири закладки у вигляді доларових банкнот, опечатані в спецпакеті №4076461; кулон з металу жовтого кольору, упакований в спецпакет №3861880; мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia» с/н1: НОМЕР_1 , с/н2: НОМЕР_2 із встановленими сім-картками у кількості 2 штуки, упакований в спецпакет №3860974; куртку синього кольору марки «Petrol ind.», опечатану в спецпакет SUD4026281, які згідно квитанцій №№00753, 00757 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - повернути потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) грошові кошти в загальній сумі 670 грн., а саме: купюру номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЗГ 6489309, купюру номіналом 100 (сто) гривень серії УИ 0979319, купюру номіналом 20 (двадцять) гривень серії ЕГ 9290542, купюру номіналом 20 (двадцять) гривень серії ЮД 5443180, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮЄ 3110692, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮГ 0039783, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії УВ 9712410, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії УБ 0906914, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮГ 6324983, купюру номіналом 5 (п`ять) гривень серії ЮЖ 2140968, які згідно розписки передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити у власності останнього; 3) штани джинсові сірого кольору марки «Kolly», шкарпетку білого кольору, які упаковані в спецпакет SUD 4026281 та згідно квитанції №00757 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - повернути власнику - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 4) зразок крові ОСОБА_6 висушений на марлі, зразок крові ОСОБА_4 висушений на марлі, змив з РБК, упаковані в паперові конверти та які згідно квитанцій №№00753, 00757 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1