Справа № 308/279/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000361 від 18.12.2019, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України,

запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000361 від 18.12.2019, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно клопотання слідчим відділом СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000361 від 18.12.2019 за підозрою ОСОБА_4 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , державний службовець 6-го рангу категорії «Б», будучи начальником Головного управління Держгеокадастру в Закарпатської області (далі Головне управління) на підставі наказу від 26.01.2017 №50-то Держгеокадастру Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, зловживаючи службовим становищем, тобто умисно, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчинила дії які мають ознаки кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності, за наступних обставин.

Так, відповідно до ч. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області, яке затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Пунктами 6, 7, 9, 10, 13, 19, 21, 24, 26 частини 4 Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: здійснює державний геодезичний нагляд за топографо-геодезичною і картографічною діяльністю; здійснює заходи щодо вдосконалення порядку ведення обліку і підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель; здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; організовує виконання на території Закарпатської області робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному законодавством на території Закарпатської області; погоджує в межах повноважень, передбачених законом, документацію із землеустрою; здійснює землеустрій, у тому числі забезпечує проведення державної інвентаризації земель; здійснює державний нагляд у сфері землеустрою; проводить відповідно до законодавства моніторинг земель та їх охорону.

Частиною 9 Положення про Головне управління, яке затверджено наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 ( далі Положення), передбачено, що Головне управління очолює начальник, який призначається на посаду Головою Держгеокадастру за погодженням з Міністром аграрної політики та продовольства України і головою відповідної місцевої державної адміністрації та звільняється з посади Головою Держгеокадастру.

Тобто, ОСОБА_4 обіймаючи посаду начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатської області, здійснювала функції представника влади, виконувала організаційно-розпорядчі функції, а тому у розумінні п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою.

Слідчий вказує на те, що як встановлено в ході досудового розслідування, станом на червень - серпень 2019 року у розпорядженні Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області знаходився фонд документації із землеустрою, затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності та перебувала індексна кадастрова карта у зоні розташування земельної ділянки з кадастровим номером №:10:023:0004 в контурі 302 Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області.

Відповідно до інформації зазначеній в фонді документації із землеустрою та індексній кадастровій карті у зоні розташування земельної ділянки з кадастровим номером №:10:023:0004 у контурі 302 Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області розташоване водосховище площею 2,0 га., а земельна ділянка зайнята вказаним водосховищем в розумінні ст. 4 Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду.

В той же час, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді начальника Головного управління, будучи службовою особою, несучи персональну відповідальність за здійснення діяльності керованої нею установи, в порушення вимог Земельного кодексу України, Водного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», діючи в інтересах ОСОБА_7 , 24 червня 2019 року протягом робочого дня у не встановлений досудовим розслідуванням час знаходячись у приміщенні службового кабінету №298 за адресою: м. Ужгород, площа Народна, 4, достовірно знаючи, що у фонді документації із землеустрою Головного управління наявна індексна кадастрова карта у зоні розташування земельної ділянки з кадастровим номером №:10:023:0004 в контурі 302 Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області, та знаючи, що на вказаній земельній ділянці відповідно до картографічних матеріалів знаходиться водосховище а сама земельна ділянка відноситься до земель водного фонду та не може відповідно до ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України передаватись громадянам та юридичним особам у приватну власність а може передаватись тільки на умовах оренди, видала наказ Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області №1263-сг від 24.06.2019 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення», який скріпила своїм особистим підписом, відповідно до якого громадянину ОСОБА_7 надано дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (кадастровий номер №:10:023:0004) площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначання згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), що розташована за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області.

В подальшому на підставі заяви ОСОБА_7 від 27.07.2019 працівниками ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру виготовлено проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_7 земельної ділянки кадастровий номер №:10:023:0004 зі зміною цільового призначення із земель іншого сільськогосподарського призначення у землі для ведення особистого селянського господарства що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородського району, за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради. Відповідно до пояснювальної записки та довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель,землекористувачами, угіддями, які є обов`язковими складовими проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на час складання проекту землеустрою земельна ділянка перебуває в категорії земель: (100) земель сільськогосподарського призначення; угіддя (006.01) Природні водотоки (річки та струмки).

Після того у невстановлений органом досудового розслідування дату та час, але не пізніше 23.08.2019 до Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області для затвердження, в паперовому вигляді надійшов розроблений ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_7 земельної ділянки кадастровий номер №:10:023:0004 зі зміною цільового призначення із земель іншого сільськогосподарського призначення у землі для ведення особистого селянського господарства що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородського району, за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради.

При затвердженні зазначеного проекту землеустрою начальником Головного управління ОСОБА_4 , яка будучи службовою особою та на яку покладено функції по керівництву діяльністю управлінням, та основну функцію територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин по державному нагляду у сфері землеустрою, несучи персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем в інтересах ОСОБА_7 , в порушення вимог ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України, статті 4 Водного кодексу України, 23 серпня 2019 року протягом робочого дня у не встановлений досудовим розслідуванням час знаходячись у приміщенні службового кабінету №298 за адресою: м. Ужгород, площа Народна, 4, достовірно знаючи що у фонді документації із землеустрою Головного управління наявна індексна кадастрова карта у зоні розташування земельної ділянки з кадастровим номером №:10:023:0004 в контурі 302 Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області, та знаючи, що на вказаній земельній ділянці відповідно до картографічних матеріалів знаходиться водосховище, а сама земельна ділянка відноситься до земель водного фонду та не може відповідно до ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України передаватись громадянам та юридичним особам у приватну власність а може передаватись тільки на умовах оренди, видала наказ Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області №1933-сг від 23.08.2019 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», який скріпила своїм особистим підписом, відповідно до якого затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_7 та останньому передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер №:10:023:0004) площею 2,0000 га, в тому числі землі, які перебувають в стадії меліоративного освоєння та відновлення родючості ґрунтів площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначання згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), що розташована за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області.

Згідно висновку експерта, за результатами проведення судової експертизи з питань землеустрою проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення громадянину ОСОБА_7 з кадастровим номером :10:023:0004 загальною площею 2,0 га., для ведення особистого селянського господарства та його затвердження не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування.

Наказ Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки» №7-1933/14-19-СГ від 23.08.2019, яким затверджено досліджуваний проект землеустрою не відповідає вимогам частини 5 статті 20 Земельного кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_4 будучи службовою особою, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок та підстави затвердження проектів землеустрою та передачі у власність земельних ділянок, виконуючи функції по керівництву діяльністю управлінням, та несучи персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань, маючи реальну можливість діяти так, як того вимагають інтереси служби, усупереч вимог ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України, діючи умисно, використала службове становище, всупереч інтересам служби в інтересах ОСОБА_7 не виконала основну функцію територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин по державному нагляду у сфері землеустрою, що знаходиться у прямому причинному зв`язку із прийняттям рішення про передачу у приватну власність громадянину ОСОБА_7 , земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :10:023:0004 площею 2,0 га., вартістю 550 812,00 гривень, чим спричинено охоронюваним законом державним інтересам в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, , матеріальну шкоду на вищевказану суму, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжкими наслідками.

Крім того, ОСОБА_4 перебуваючи на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, виконуючи покладені функції по керівництву діяльністю Головним управлінням, та основну функцію територіального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин по державному нагляду у сфері землеустрою, будучи службовою особою, достовірно знаючи в силу своїх службових обов`язків про порядок та підстави затвердження проектів землеустрою та передачі у власність земельних ділянок, виконуючи функції по керівництву діяльністю управлінням, та несучи персональну відповідальність за виконання покладених на управління завдань, в порушення вимог ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України отримавши на затвердження в паперовому вигляді розроблений ДП «Закарпатський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру проект землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_7 земельної ділянки кадастровий номер №:10:023:0004 зі зміною цільового призначення із земель іншого сільськогосподарського призначення у землі для ведення особистого селянського господарства що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородського району, за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради, у не встановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у приміщенні службового кабінету №298 за адресою: м. Ужгород, площа Народна, 4, діючи умисно, видала наказ Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області №1933-сг від 23.08.2019 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», який скріпила своїм особистим підписом, у якому зазначені завідомо неправдиві відомості про те, що громадянину ОСОБА_7 передано у власність земельну ділянку (кадастровий номер №:10:023:0004) площею 2,0000 га, в тому числі землі, які перебувають в стадії меліоративного освоєння та відновлення родючості ґрунтів площею 2,0000 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначання згідно з класифікацією видів цільового призначення земель - 01.03), що розташована за межами населених пунктів на території Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, хоча достовірно знала, що відповідно до картографічних матеріалів індексної кадастрової карти на земельній ділянці з кадастровим номером №:10:023:0004 в контурі 302 Середнянської селищної ради, Ужгородського району, Закарпатської області, знаходиться водосховище, а сама земельна ділянка відноситься до земель водного фонду та не може відповідно до ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України передаватись громадянам та юридичним особам у приватну власність а може передаватись тільки на умовах оренди.

На підставі виданого Головним управлінням Держгеокадастру в Закарпатській області наказу №1933-сг від 23.08.2019 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки», скріпленого підписом ОСОБА_4 , громадянину ОСОБА_7 в порушення вимог ст.ст. 58, 59, пункту «д» частини 1 статті 84, Земельного кодексу України передано у власність земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :10:023:0004 площею 2,0 га., вартістю 550 812,00 гривень, чим спричинено охоронюваним законом державним інтересам в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам та ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, а саме службове підроблення, тобто видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.

Слідчий зазначає, що 12.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих їй злочинах, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Таким чином, слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), один із яких відноситься до категорії тяжких, і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засідання прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили обрати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Захисник підозрюваної в судовому засіданні подав заперечення на клопотання та вказав на те, що підозра повідомлена ОСОБА_4 , є необґрунтована, заперечував щодо обрання їй запобіжного заходу. У разі обрання такого просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням на неї відповідних обов`язків, що будуть відповідати всім завданням кримінального судочинства.

ОСОБА_4 , щодо обрання відносно неї запобіжного заходу заперечила, підтримала позицію захисника.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000361 від 18.12.2019 за підозрою ОСОБА_4 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

12.05.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у скоєнні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованих їй злочинах, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), один із яких відноситься до категорії тяжких, і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідност. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яком у підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог пункту (с) ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя, вважає що на підставі доказів які містяться в матеріалах клопотання, є наявні переконливі підстави для висновку, про обґрунтовану підозру та причетність ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст. 366 КК України.

З приводу заперечень ОСОБА_4 , та доводів її захисника, щодо необґрунтованості повідомленої їй підозри, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що при розгляді даного клопотання слідчий суддя не вирішує питання про доведеність підозрюваній особі вини та остаточність кваліфікації її дій, що є наступними стадіями кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень.

Слід зазначити, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя, разом з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Злочин передбачений ч.1 ст. 366 КК України відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, так як санкція статті передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Злочин передбачений ч.1 ст. 191 КК України відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, так як санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Щодо існування ризиків наведених слідчим у клопотанні, то на переконання слідчого судді підозрюваний може з огляду на тяжкість покарання здійснити спробу переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрювану переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду обвинувачених.

Таким чином, слідчий суддя, під час розгляду клопотання вважає доведеним наступне: підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; на даному етапі досудового розслідування є всі підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_4 , у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Разом із тим, слідчий суддя при розгляді клопотання також враховує особу підозрюваного, зокрема те, що вона має сім`ю, має постійне місце проживання, має на утриманні батьків похилого віку , а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучено до матеріалів клопотання), раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.

Окрім того, слідчим суддею враховано і те, що ОСОБА_4 , зазначає, що є єдиним годувальником сім`ї. При цьому через специфіку її роботи дистанційно (перебуваючи в себе вдома) працювати не може. Таким чином обрання щодо неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту позбавить її сім`ю єдиного засобу до існування.

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування щодо підозрюваної міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з точки зору наявності ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, їх можливе настання, вважає при цьому, що прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким. Тому висновки слідчого та прокурора, про неможливість іншими жодного із більш м`яких запобіжних заходів запобігти наявним ризикам є лише припущеннями, не підтвердженими жодними доказами.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно останньої запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Оскільки прокурор та слідчий не довели обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя дійшов висновку про застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що остання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, тому слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваної, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України та за допомогою нього може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено. Так, на ОСОБА_4 , слід покласти обов`язки відповідно до ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 176, -178, 179, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000361 від 18.12.2019, погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона фактично проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання відносно підозрюваної ОСОБА_4 , покласти на слідчого.

Відповідно до ч.7 ст. 194 КПК України, встановити строк дії обов`язків покладених на підозрювану до 18.07.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1