Справа № 530/922/25
Номер провадження 1-кп/530/165/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2025 р. м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000135 від 27.03.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Очеретове Валківського району Харківської області, українець, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не одружений, військовослужбовець за мобілізацією, перебуваючий на посаді номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС 102533А, не є інвалідом та депутатом, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи раніше судимим Зіньківським районним судом Полтавської області 01.03.2024 року за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 розмірів доходів громадян, Зіньківським районним судом Полтавської області 20.05.2025 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 40 розмірів доходів громадян, однак на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену судимість вчинив новий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин:

08.09.2024, ОСОБА_4 , згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», було призвано на військову службу до Збройних Сил України та відправлено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №278 від 08.09.2024, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду номера обслуги 2 гранатометного відділення гранатометного взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 355 від 21.11.2024 солдат ОСОБА_4 , який зник під час перевезенні особового складу з Німеччини до України, вважається таким, що самовільно залишив військову службу 21.11.2024 року.

22.03.2025, близько о 16 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в житловому будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті ревнощів до своєї співмешканки ОСОБА_5 та в ході сварки з останньою, діючи умисно, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, завдав чисельних ударів кулаками рук по обличчю та ногами у взутті по тілу ОСОБА_5 , чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки, закритої черепно-мозкової травми (22.03.2025) зі струсом головного мозку, двобічні параорбітальні гематоми, поверхневі садна лівої щоки, численні садна обох передпліч, контузія очного яблука та тканин очниці та які згідно висновку експерта № 166 від 01.05.2025 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, за обставин, зазначених в обвинувальному акті та пояснив, що вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння , подробиць не пам`ятає , кається, прохав пробачення у потерпілої, прохав не позбавляти волі , оскільки бажає піти продовжити службу у ЗСУ та відшкодувати моральну шкоду потерпілій , цивільний позов визнає в повному обсязі . На запитання суду відповів, що дійсно був засуджений у березні 2024 року до покарання у ви гляді штрафу , який ним сплачено у повному обсязі , також він дійсно був засуджений 20 травня 2025 року Зіньківським районним судом за умисне нанесення у грудні 2024 року легких тілесних ушкоджень своїй співмешканці ОСОБА_5 , покарання у виді штрафу не сплатив , оскільки знаходиться під вартою та немав ще такої змоги. Також на запитання суду відповів, що цей злочин він вчинив в той час , в який перебував вдома зі своєю співмешканкою , а рахувався як військовий який пішов у СЗЧ , на сьогодні бажає продовжити службу.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що дійсно ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження, також просила задовільнити поданий нею цивільний позов. На запитання суду відповіла, що також вона всього не пам`ятає, бо втратила свідомість як він почав її бити , дійсно перенесла оперування , їй видалили селезінку , тривалий час лікувалась та перебувала у лікарні , а у неї 5 дітей , двоє від обвинуваченого , але він не записав їх на себе , вона як мати одиначка рахується , в той час як вона перебувала у лікарні з дітьми була її мати , на даний час вона не хоче з ОСОБА_4 більше проживати , та просить не позбавляти його волі , також суду відповіла що не боїться обвинуваченого , але прохає щоб він не проживав із нею більше.

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, та потерпілої, оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, які ніким не оспорюються.

Суд прийшов до переконання , що своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження , небезпечного для життя в момент заподіяння ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.1 ст.121 КК України відноситься до тяжкого злочину, раніше судимий, обставини при яких було вчинено злочин, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 передбачені ч.1 ст.67 КК України: вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах; вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, також суд бере до уваги той факт , що даний злочин вчинений якраз в той час , коли ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину та як він сам повідомив переховувався від служби - приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства,

Вирішуючи цивільний позов потерпілої у даному кримінальному провадженні суд керується наступним.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Так, потерпілою заявлений цивільний позов, в якому вона прохає про стягнення з ОСОБА_4 , на користь неї 100 000 грн (сто тисяч гривень) моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Відповідно до ст.. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України - цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на вище вказане, виходячи із характеру вчиненого обвинуваченим діяння, конкретних обставин справи та із врахуванням засад виваженості, розумності та справедливості, той факт , що обвинувачений визнав повністю цивільний позов то він підлягає до задоволення повністю та відшкодуванню на користь ОСОБА_5 в сумі 100 000 грн (сто тисяч гривень) моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які підтверджені в правовому полі та визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 - підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обирався 31.03.2025 року у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів

Речові докази по справі: простирадло з дивану, жіночі штани темно зеленого кольору (комуфльовані), футболка білого кольору, чоловічі кросівки з надписом «NIKE»- зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що розташований за адресою: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 28 Полтавського району Полтавської області повернути власникам.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні в справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370,374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 100 000 грн (сто тисяч гривень) моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речові докази по справі: простирадло з дивану, жіночі штани темно зеленого кольору (комуфльовані), футболка білого кольору, чоловічі кросівки з надписом «NIKE»- зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що розташований за адресою: м. Зіньків, вул. Воздвиженська, 28 Полтавського району Полтавської області повернути власникам.

Арешт на майно накладений ухвалами слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 31.03.2025 скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою .

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 31.03.2025 року .

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1