Справа № 183/8891/25
№ 1-кп/183/2245/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №00000172стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченогоч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, повністю згодний із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним проступку, в присутності захисника ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у порядку спрощеного провадження, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності.

В тексті обвинувального акту викладене клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував проти такого розгляду, про що надав відповідну заяву, в якій зазначив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження.

За результатами спрощеного провадження судом встановлено, що ОСОБА_3 27 серпня 2025 року, приблизно о 13 годині 28 хвилин, заходив до магазину «Мандарин», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 32, м. Самар, Дніпропетровська область, де на зустріч виходив з вказаного магазину раніше не знайомий ОСОБА_5 , якого зачепив плечем, від чого розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 раптово виник умисел спрямований на завдання фізичного болю ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_3 27 серпня 2025 року, приблизно о 13 годині 28 хвилин, знаходячись за вказаною адресою, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наблизився до ОСОБА_5 та наніс останньому один удар долонею правої руки по лівій частині обличчя, не спричинивши ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, але завдавши останньому фізичний біль.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, винуватість ОСОБА_3 в умисному завданні удару, який завдав фізичний біль і не спричинив тілесних ушкоджень при обставинах встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щире каяття ОСОБА_3 визнається судом обставинами, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно з ст. 67 КК України судом не встановлено.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1