Справа № 504/3454/25
Номер провадження 1-кс/504/340/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання тимчасово виконуючої обов`язки заступника начальника СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гаївка, Роздільнянського району, Одеської області, українцю за національністю, громадянину України, з повною середньою освітою, одруженому, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія мінометного взводу, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,призваному ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2022 році, відомості про судимість якого встановлюються,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у кримінальному провадженні №0000219 від 29.08.2025 року ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Доброславського районного суду Одеської області надійшло клопотання тимчасово виконуючої обов`язки заступника начальника СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділенням ВП № 3 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000219 від 29.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія мінометного взводу, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 28.08.2025 приблизно о 22 год. 30 хв., спільно з військовослужбовцем ОСОБА_7 , під час розпивання спиртних напоїв за місцем мешкання в селі Визирка, Одеського району, Одеської області, вирішили запросити для спільного відпочинку, пов`язаного із вступом у статевий зв`язок, та розпивання спиртних напоїв малознайому ОСОБА_8 , яка проживає неподалік у приватному будинку, та яку ОСОБА_7 раніше зустрічав в с. Визирка в громадських місцях.

Після чого ОСОБА_7 , на автомобілі марки УАЗ «Патріот», який використовував у службових цілях, спільно з ОСОБА_5 , володіючи інформацією що ОСОБА_8 мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , сама, приїхали за вказаною адресою, де покликали останню у двір та запропонували їй поїхати з ними на відпочинок, на що ОСОБА_8 , категорично відмовила та попросила їх залишити територію домоволодіння.

Будучи обуреними відмовою, з мотивів подальшого насильницького задоволення статевої пристрасті та з метою зґвалтування ОСОБА_8 , ОСОБА_5 за допомогою фізичної сили рук, виштовхав ОСОБА_8 , з двору на вулицю, де з ОСОБА_7 , який розділяв вказані мотив та мету і діяв спільно, заштовхали ОСОБА_8 до салону вищевказаного автомобіля на переднє сидіння. Після чого, ОСОБА_5 , сів поряд з ОСОБА_8 , тим самим не даючи змоги останній покинути салон транспортного засобу, в той час коли ОСОБА_7 сів за кермо та розпочав рух. Перебуваючи в салоні автомобіля марки УАЗ «Патріот», ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , діючи умисно в групі осіб, з метою зґвалтування ОСОБА_8 , стали погрожувати останній фізичною розправою, якщо та почне кричати та пручатись.

ОСОБА_8 , розуміючи що фізично ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , набагато сильніші, вимушена була підкоритись їх вимогам, оскільки сприймала їх погрози, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю.

Далі, ОСОБА_7 , заїхав до свого місця мешкання, взяв пляшку горілки та їжу, в той час коли ОСОБА_5 , перебував в салоні авто та контролював дії ОСОБА_8 , щоб не дати їй змоги втекти.

В подальшому, приблизно о 23:30 годині, більш точний час у ході слідства не встановлений, ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_5 , на вищевказаному автомобілі вивезли ОСОБА_8 , в лісосмугу на краю поля зі стернею, поблизу с. Визирка, Одеського району, Одеської області, де ОСОБА_5 , та ОСОБА_7 , почали вживати горілку.

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на зґвалтування, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , близько 23:40 години, керуючись спонуканнями задоволення своїх сексуальних бажань, посягаючи на статеву свободу та недоторканість потерпілої ОСОБА_8 , без її добровільної згоди та в супереч її волі, усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідків і бажаючи їх настання, перебуваючи на тій же ділянці лісосмуги поблизу с. Визирка Одеського району Одеської області, застосували фізичне насильство до потерпілої, яку повалили на землю, при цьому погрожуючи предметом зовні схожим на ніж, та утримуючи в лежачому положенні, використовуючи свою перевагу в силі по відношенню до останньої, не реагуючи на її прохання та вмовляння припинити зазначені протиправні дії, подолавши її волю до опору, почали почергово здійснювати вагінальне та оральне проникнення з використанням своїх геніталій в тіло ОСОБА_8 , без добровільної згоди потерпілої. Вказані дії продовжувались приблизно 10-15 хвилин.

Приблизно через 15 хвилин, бажаючи продовження задоволення своєї статевої пристрасті неприродним шляхом ОСОБА_5 , наблизився до потерпілої ОСОБА_8 , та повалив її на землю потягнувши руками за волосся та навалився зверху. ОСОБА_8 , намагаючись захистити себе, почала пручатись та спробувала вирватись. В свою чергу ОСОБА_7 , намагаючись подолати волю до опору ОСОБА_8 , став погрожувати, що вб`є її якщо вона не підкориться їхнім вимогам, та наказав останній задовольнити його орально. Розуміючи що поряд відстуні сторонні особи, та їй ніхто не зможе допомогти ОСОБА_8 , змушена була підкоритись.

В той час, ОСОБА_5 , спробував проникнути статевим членом у тіло ОСОБА_8 , вагінально ззаду, однак його намір не вдався. Після чого ОСОБА_5 , дістав з автомобіля УАЗ «Патріот», пляшку з автомобільним мастилом, яке став заливати у вагінальний отвір ОСОБА_8 .

Через нетривалий час, не в змозі проникнути у тіло ОСОБА_8 статевим членом, ОСОБА_5 , задовольнив свою статеву пристрасть не природним шляхом, здійснивши анальне проникнення пляшкою з-під горілки в тіло потерпілої ОСОБА_8 .

Приблизно через 10-15 хвилин, задовольнивши свою статеву пристрасть, без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування) ОСОБА_8 , тим самим принизивши її гідність та спричинивши фізичний біль і моральні страждання, з метою укриття слідів злочину ОСОБА_5 , помив вагінальний отвір ОСОБА_8 , руками за допомогою горілки.

В подальшому, ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , відпустили ОСОБА_8 , пригрозивши фізичною розправою, у разі якщо остання повідомить кого небуть про їх дії, які вони вчинили.

29.08.2025 року. ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

30 серпня 2025 року громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), групою осіб, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України вказаного вище злочину, підтверджуються зібраними у провадженні доказами, що долучені до клопотання.

Поряд з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, орган досудового розслідування вважає, що у кримінальному провадження існують ризики, передбачені п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Відповідний ризик стороною обвинувачення обґрунтовується наступним.

Встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні інкримінованого йому тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Вищевикладене свідчить також про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування на території України під час дії воєнного стану в країні, або несанкціоновано залишити територію з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер і тяжкість інкримінованого злочину. Відповідно до вказаної Рекомендації важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин.

Наведені обставини вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У п. 60 рішення ЄСПЛ у справі «Смірнова проти Росії» від 21.07.2003 суд відзначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, у якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Крім того, ОСОБА_5 може здійснити несанкціонований перетин державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску тощо, враховуючи межування Одеської області із територією Республіки Молдова, а тому існує висока ймовірність втечі з постійного місця проживання та реєстрації, місця несення служби, з метою подальшою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може здійснювати тиск на свідків та потерпілу з метою змінити показання надані під час досудового розслідування, так як під час судового розгляду усі свідки та потерпіла ще не допитані, а відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства жоден доказ, зібраний під час досудового розслідування, не має наперед встановленої сили та досліджується безпосередньо під час судового розгляду, а також те, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті з потерпілою і йому відоме її місце проживання, та проживає спільно зі свідками, які являються його співслужбовцями.

Наразі досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, а підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності може вплинути на учасників кримінального провадження шляхом погроз, тиску тощо.

Характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення обґрунтовано наявністю повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Ризик вчинити нові кримінальні правопорушення, дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним спробам перешкоджати досудовому розслідуванню.

Незважаючи на те, що, згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але вказані вище обставини вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти названим вище ризикам.

Під час судового розгляду прокурор та слідчий клопотання підтримали та просив його задовільнити з підстав та мотивів, що викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 повідомив суд, що йому зрозумілий зміст поданого клопотання проте він з ним не погоджується, вважає необґрунтованою пред`явлену йому підозру. Підозрюваний заперечував про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жодного насильства до ОСОБА_8 з його боку не застосовувалось, інтимні відносини були між ними на добровільній основі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 наголошувала, що підорюваний раніше не судимий. має позитивну характеристику, не має намірів переховуватись. Просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Стаття 177 КПК України встановлює мету і підстави застосування запобіжних заходів

Так ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст.177 КПК України).

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Під час судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування в ЄРДР внесено відомості за №0000219 від 29.08.2025 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Враховуючи стадію судового розгляду, суд, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_7 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених чч. 3 ст. 152 КК України, це підтверджується в своїй сукупності:

- Рапортом реєстрації заяв та повідомлень до ЄО від 29.08.2025;

- Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.08.2025;

- Довідкою лікара акушера гінеколога КНП «Визирського центру первинної медико-санітарної допомоги» Визирської сільської ради Одеського району Одеської області;

- Повідомленням про кримінальне правопорушення від 29.08.2025;

- протоколами огляду місця події від 29.08.2025;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 29.08.2025;

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.08.2025;

- протоколами обшуків від 29.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 30.08.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 30.08.2025;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 29.08.2025;

- протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 від 29.08.2025;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України від 30.08.2025;

- повідомленням про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України від 30.08.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 30.08.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 30.08.2025;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_8 від 31.08.2025;

Отже, слідчий суддя вважає підозру ОСОБА_5 за ч.3 ст.152 КК України, у кримінальному провадженні №0000219 від 29.08.2025 року обґрунтованою в сукупності наданих доказів.

Щодо ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

У клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: (1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; (3) Незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; (4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у якому підозрюється, обвинувачується;(5) Може вчинити нові кримінальні правопорушення

Щодо ризику переховування від органів досудового слідчства чи суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - ч.3 ст.152 КК України, так в разі доведення вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення йому тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.

Слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, згідно якої, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою (на що також посилався захисник під час розгляду даного клопотання), проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, а також, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння. Так, ЄСПЛ з прав людини в рішенні викладеному у справі «Ілійков проти Болгарії», зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Ризик -незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Суд погоджується, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може здійснювати тиск на свідків та потерпілу з метою змінити показання надані під час досудового розслідування, так як під час судового розгляду усі свідки та потерпіла ще не допитані, а відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства жоден доказ, зібраний під час досудового розслідування, не має наперед встановленої сили та досліджується безпосередньо під час судового розгляду, а також те, що підозрюваний проживає в одному населеному пункті з потерпілою і йому відоме її місце проживання, та проживає спільно зі свідками, які являються його співслужбовцями..

Ризики вчинення інших кримінальних правопорушень (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Враховуючи обставини, характер та спосіб вчинених дій, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення обґрунтовано наявністю повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Ризик вчинити нові кримінальні правопорушення, дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності..

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення підозра відносно ОСОБА_5 є обґрунтованою та підтверджується зібраними доказами, що досліджені слідчим суддею в нарадчій кімнаті; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим, відсутність обставин що б унеможливлювали утримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства не має; не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , раніше не судимий.

При цьому, також враховує правову позицію ЄСПЛ викладену в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року є, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес (захист прав потерпілого) який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Отже, слідчий суддя вважає, що достатньо підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 на 60 діб.

Щодо пом`якшення запобіжного заходу шляхом надання права внесення застави.

Слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання тимчасово виконуючої обов`язки заступника начальника СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП України в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця- задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 29 серпня 2025 року.

Закінчення строку тримання під вартою визначити 28 жовтня 2025 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - для відома та виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1