Справа № 299/2932/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/185/25, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2025.

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, несудимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 222 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3154386 (три мільйон сто п`ятдесят чотири тисячі триста вісімдесят шість) грн з позбавленням права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 02 (два) роки.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 13252,40 грн.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 наказом від 29.07.2019 за № 01 призначений на посаду директора ТОВ «Соларс Юкрейн» (далі Товариство).

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 Статуту ТОВ «Соларс Юкрейн», затвердженого рішенням одноосібного учасника № 3/05-21 від 19.05.2021, у своїй діяльності Товариство керується чинним законодавством України та Статутом.

Згідно пункту 20 розділу 5 Статуту виконавчим органом Товариства є Директор.

Відповідно до пп. 1, 3, 4 п. 20 розділу 5 Статуту директор Товариства здійснює управління поточною діяльністю Товариства та є підзвітним Загальним зборам учасників Товариства. Директор Товариства може діяти від імені Товариства без довіреності.

Згідно пп. 2 п. 20 розділу 5 до компетенції директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників.

24.03.2022 набрав чинності Закон України № 2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» змінено підпункт 9.8. Підрозділу 8 «Особливості справляння єдиного податку та фіксованого податку» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким визначались особливості переходу на спрощену систему оподаткування, та викладено у наступній редакції:

-2-

9.8 Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платником з особливостями, встановленими цим пунктом, суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву. При цьому до заяви не додається розрахунок доходу за попередній календарний рік.

Суб`єкт господарювання вважається платником єдиного податку третьої групи з особливостями, встановленими цим пунктом: з 01.04.2022 у разі подання заяви до 01.04.2022; з наступного робочого дня після подання заяви у разі подання заяви починаючи з 01.04.2022.

ОСОБА_6 діючи умисно, всупереч вимогам вищевикладених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді надання завідомо неправдивої інформації органам державної влади з метою отримання пільг щодо податків та бажаючи настання цих наслідків, вчинив злочин за наступних обставин.

У невстановлений слідством точний період часу, але не пізніше 13.05.2022, ОСОБА_6 з метою застосування при ввезенні до ТОВ «Соларс Юкрейн» у період часу з 13.05.2022 по 15.05.2022 на митну територію України товару за кодом УКТ ЗЕД : «Сонячні фотогальванічні елементи, зібрані у модуль для отримання електричної енергії (сонячні панелі)» пільги зі сплати податку на додану вартість за кодом «224» передав фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 , який надавав послуги Товариству з декларування вантажів, підроблений офіційний документ Витяг з реєстру платників єдиного податку від 13.05.2022 за № 3339, для його подальшого надання співробітникам Закарпатської митниці ДМС під час митного оформлення вищезазначеного товару та отримання пільги за кодом «224» зі сплати митних платежів (податку на додану вартість) в сумі 3154386 грн.

При цьому, ОСОБА_6 достовірно усвідомлював, що пільга за кодом «224» застосовується до товарів (крім товарів, які мають походження з країни, визнаної державою окупантом згідно із законом та/або визнаної країною агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом), що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарської діяльності, які зареєстровані платниками єдиного податку першої, другої та третьої групи (крім фізичних та юридичних осіб, які обрали ставку єдиного податку, визначеного підпунктом 1 пункту 293.3 ст. 293 Податкового кодексу України).

У результаті вчинення директором Товариства ОСОБА_6 вищеописаних протиправних дій ТОВ «Соларс Юкрейн» у період часу з 13.05.2022 по 15.05.2022 отримало пільгу зі сплати податку на додану вартість за кодом «224» на загальну суму 3154386 грн, що завдало великої матеріальної шкоди державним інтересам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 порушує питання про скасування вироку суду від 25.02.2025 та призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн без позбавлення права обіймати керівні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про відсутність майнової шкоди на момент ухвалення вироку, оскільки підприємство повністю сплатило суми заподіяних збитків, тому призначення покарання у виді штрафу у розмірі заподіяної шкоди не відповідає фактичним обставинам і застосування умов, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України в даному випадку є безпідставним. Крім того, призначаючи ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати керівні посади, суд не встановив, що вчинене кримінальне правопорушення було безпосередньо пов`язане з його посадою директора ТОВ «Соларс Юкрейн», оскільки дії ОСОБА_6 не мали відношення до управлінських чи адміністративних функцій, а отже застосування в даному випадку ст. 55 КК України є необґрунтованим.

-3-

13.05.2025 обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_7 подали до апеляційного суду письмове клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, а також підтримали подане ними клопотання, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, однак не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення, а клопотання обвинуваченого та захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: вчинення особою кримінального правопорушення; з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; особа не ухиляється від досудового слідства або суду; особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

-4-

Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 222 КК України, ОСОБА_6 вчинив 13.05.2022, за яке передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад три роки з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення. Також відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 у період з 13.05.2022 по 13.05.2025 вчинив інше кримінальне правопорушення, не надані такі данні й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Також, відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження, у зв`язку з ухиленням ОСОБА_6 від досудового розслідування або суду. Тому підстав вважати, що строки давності були зупинені, а отже вони на даний час не спливли, немає.

Крім того, ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Під час розгляду апеляційної скарги, прокурор не заперечував проти закриття відносно ОСОБА_6 кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

За приписами до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого та його захисника задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, закрити.

Також колегія суддів констатує, що процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України.

Відповідно до ст. 118 КПК України одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

-5-

Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Зазначене узгоджується з висновком Великої палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), де вказано про необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, в тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Водночас об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17) сформулювала висновок з цього питання, який зводиться до того, що в разі звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, у тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрите на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 підлягає звільненню кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 222 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього - закриттю, а також те, що ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, апеляційний суд відповідно до приписів ст. 122, 124 КПК України вважає, що витрати на проведення експертизи в розмірі 13252,40 грн слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2025 щодо ОСОБА_10 скасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_10 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 222 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України,- закрити.

Процесуальні витрати в сумі 13252,40 грн за проведення судової експертизи віднести на рахунок держави.

-6-

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді