МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/5152/25

Провадження № 1-кп/210/620/25

20 серпня 2025 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючої - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження та інші учасники судового засідання: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07 травня 2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000481 відносно:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Інгулець Дніпропетровської області, громадянка України, незаміжня, має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 Кримінального кодексу України.

та Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , за письмової згоди представника потерпілої особи - відділу освіти виконкому Металургійної у місті Кривому Розі ради ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:

В рамках реалізації проєкту "Підтримка віднослення Криворізького району", що фінансується Великим Герцогством Люксембург, з метою покращення якості освітнього процесу в онлайн та змішаному форматі навчання, забезпечення доступності до якісної освіти, предбачено безоплатну передачу товарно-матеріальних цінностей для вчителів та учнів.

Відповідно до акту приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей від 19.09.2024 року, відділом освіти виконкому Металургійної районної у місті ради передано до Криворізької гімназії №66 Криворізької міської ради 72 одиниці комп`ютерної техніки, для пожального її розподілу серед учнів та вчителів.

Так, відповідно до договору зберігання майна з правом користування від 19.11.2024 №29, укладеного між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та Криворізькою гімназією №66 Криворізької міської ради в особі виконувача обов`язків директора ОСОБА_10 та акту прийому-передачі від 19.11.2024 року, ОСОБА_5 отримала у безоплатне строкове користування ноутбук торгівельної марки Lenovo 100е, моделі Chromebook Gen 4 серійний номер YXOBQ74D, разом із комплектацією, передбаченою виробником, загальна вартість даного майна за договором зберігання становить 8945,32 грн., для забезпечення дистанційного навчання свого малолітнього сина ОСОБА_6 , учня 5-А класу, на період 2024-2025 навчального року, який зберігався за адресою проживання ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_1 .

20.03.2025 року, приблизно о 15:00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 раптово виник злочинний намір, спрямований на розтрату ввіреного їй майна, а саме ноутбуку марки Lenovo 100е, моделі Chromebook Gen 4 серійний номер YXOBQ74D, який знаходився в користуванні її сина ОСОБА_6 під час проходження освітнього процесу.

Надалі, 20.03.2025 року, приблизно о 16:12 год. ОСОБА_5 , будучи особою, у якої вищевказане майно знаходилося у правомірному користуванні, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діюяи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №574/2022, від 06.02.2023 №58/2023, від 01.05.2023 №254/2023, від 26.07.2023 №451/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, від 14.01.2025 №26/2025), прибула в ломбард ТОВ "ЛОМБАРД "Є ГРОШІ", що розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, буд.4А, в якому уклала договір фінансового кредиту від 20.03.2025 року №Е15-25002006, відповідно до якого, остання надала під заставу ноутбук торгівельної марки Lenovo 100е, моделі Chromebook Gen 4 серійний номер YXOBQ74D, вартістю 8945,32 грн., за який отримала грошові кошти у сумі 1492,32 грн., таким чином, здійснивши розтрату майнаЄ, ввіреного їй на підставі договору зберігання, чим завдала відділу освіти виконкому Металургійної районної у місті Кривий Ріг ради, збитку на суму 8945,32 грн.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України за ознаками «розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану».

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та узгоджена міра покарання.

25 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000481, відомості про яке внесено до ЄРДР 07 травня 2025року, укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні за №0000481 від 07 травня 2025року, з одного боку, та між обвинуваченою ОСОБА_5 з іншого боку, у присутності захисника ОСОБА_4 .

Представник потерпілої особи - відділу освіти виконкому Металургійної у місті Кривому Розі ради ОСОБА_10 надав письмову згоду на укладання угоди.

Відповідно до угоди, обвинувачена ОСОБА_5 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого їй обвинувачення.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 191 КК України у виді до 5 (п"ять) років позбавлення волі з позбавленням права займатись певною діяльністю, пов"язаною із забезпеченням збереження матеріальних цінностей строком на 1 рікта на підставі до ст. 75КК України звільнити обвинувачену в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.

Відповідно до угоди, сторони розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження означеної угоди для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Підстави оскарження обвинувальними вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, обвинуваченим роз`яснено і є зрозумілими. Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів обвинуваченій роз`яснено і є зрозумілими.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України - прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальним порядку.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_5 підтримала укладення угоди, зазначила про її добровільність. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачена беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_5 цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на їх користь. Наполягає на укладенні угоди, повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердити угоду.

Прокурор угоду підтримала, оскільки вона відповідає вимогам закону.

Потерпілий надав заяву про розгляд угоди без його участі.

Судом додатково досліджено: письмові докази (документи з ломбарду, договір про відповідальне зберігання майна з правом користування, протокол огляду речового доказу), характеризуючий матеріал відносно обвинуваченої.

Відповідно до вимог статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з вимогами частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У разі якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кількох осіб, які підозрюються чи обвинувачуються у вчиненні одного або кількох кримінальних правопорушень, і згода щодо укладення угоди досягнута не з усіма підозрюваними чи обвинуваченими, угода може бути укладена з одним (кількома) з підозрюваних чи обвинувачених (ч. 8 ст. 469 КПК України).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, тому за цією ознакою підпадає під дію ч. 4 ст. 469 КПК України.

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Дії ОСОБА_5 за частиною 4 статті 191 КК України кваліфіковано правильно, за ними можливе укладення угоди.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, відповідають інтересам суспільства, який полягає у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень. Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Добровільність укладення угоди не викликає жодних сумнівів. Виконання обвинуваченими взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_5 , яка будучи допитаною в суді підтвердила фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, беззаперечно визнав свою вину, просив суворо не карати. Обвинувачена надала показання, що дійсно віднесла ввірений ноутбук, який видано для навчання сина, у ломбард, через нестаток грошей. З часом збиралася викупити ноутбук, однак не викупала. Про те, що вона заклала ноутбук, дізнались у школі, звернулись до правоохоронних органів. Про вчинок шкодує.

На підставі викладеного, всебічно дослідивши обставини справи, суд визнає ОСОБА_5 винуватою за частиною 4 статті 191 КК України за ознаками «розтрата чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене в умовах воєнного стану».

Щодо покарання.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачена повина понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення за частиною 4 статті 191 Кримінального кодексу України сторони домовились про покарання в межах встановленої санкцією статті у виді позбавлення волі строком на 5 (п"ять) років позбавлення волі з позбавленням права займатись певною діяльністю, пов"язаною із забезпеченням збереження матеріальних цінностей строком на 1 рік та застосувати положення статті 75 КК України - звільнення обвинуваченої в частині основного покарання від відбування покарання з випробовуванням.

Покарання сторонами угод визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченій, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що за ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено. Обвинувачена раніше не судима, характеризується посередньо, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітніх дітей, багатодітна матір, незаміжня, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала та не перебуває.

За змістом частини 1 статті 77 КК УКраїни, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.

Якщо додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю передбачене як обов`язкове у санкції статті Особливої частини КК, то призначення цього покарання відбувається й тоді, коли особа, яка вчинила кримінально каране діяння, не обіймала певні посади або не займалася певною діяльністю. Тобто фактично йдеться про обмеження зайняття для особи певних посад або здійснення певної діяльності у майбутньому навіть у тому разі, якщо на момент вчинення кримінального правопорушення особа їх не обіймала чи не займалася певною діяльністю.

Така позиція була висловлена об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду: «Згідно з положеннями ст. 55 КК у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення» (справа № 404/2081/22, провадження № 51-130кмо23).

Суд погоджується з узгодженою мірою покарання, яке яка відповідає ст.ст. 55, 65 КК України та санкції частини 4 статті 191 КК України з урахуванням особи обвинуваченої. Остаточне покарання визначено в угоді з урахуванням статті 75, 76 КК України.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд враховує наявність обставин, які пом`якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що виправлення обвинуваченої можливе без відбування покарання, а тому ОСОБА_5 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням строком в два роки.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, слід зазначити, що частиною другою статті 75 КК України передбачена можливість суду приймати рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди, а також узгодження звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тобто, тривалість іспитового строку та перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, та встановлені обставини, суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п. п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

До обвинуваченої на стадії досудового розслідування не застосовувався запобіжний захід. Клопотань про застосування запобіжного заходу до набрання вироку законної сили від прокурора не надходило.

Підстав для застосування спеціальної конфіскації згідно з статтями 96-1 та 96-2 КК України не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 469, 472, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 липня 2025 року, укладену у кримінальному провадженні №0000481, відомості про яке внесено до ЄРДР 07 травня 2025року між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , з одного боку, та між обвинуваченим обвинуваченою ОСОБА_5 з іншого боку, у присутності захисника ОСОБА_4 , за письмової згоди представника потерпілої відділу освіти виконкому Металургійної у місті Кривому Розі ради ОСОБА_10 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити їй узгоджене угодою про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права займатись певною діяльністю, пов"язаною із забезпеченням збереження матеріальних цінностей строком на 1 рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від відбуття призначеного за цим вироком основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) рокsd з іспитовим терміном в 2 (два) роки.

Відповідно до п. п.1, п. 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,наступні обов`язки: періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили не застосовувати .

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази: хромбук марки "Lenovo 100е", моделі Chromebook Gen 4 серійний номер YXOBQ74D, комп"ютерну дротову мишку "Lenovo Essential USB Mouse" серійний номер 1S4Y50R20863MT04JX4M, передані на відповідальне зберігання потерпілому - залишити у власності потерпілого.

Долучені матеріали кримінального провадження №0000481 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/5152/25, провадження №1-кп/210/620/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу до Дніпровського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1