Справа №337/2666/25
Номер провадження 1-кп/337/394/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 рокум. Запоріжжя

Колегія суддів Хортицького районного суду міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за кримінальним провадженням за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст.111 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що встановлені передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені судом не відпали та продовжують своє існування, підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив проти продовження йому строку тримання під вартою, посилаючись на те, що він не має наміру перешкоджати розгляду справи та ухилятися від правосуддя.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, не є доведеними; ОСОБА_7 не має наміру ухилитися від суду та перешкоджати здійсненню розгляду кримінального провадження..

За змістом ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,5 частини першої ст. 177 КК України: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання, заявлене прокурором, враховуючи вимоги ст. 177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приймає до уваги його винятковість, оцінює в сукупності усі обставини інкримінованого злочину, ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та на глибоке переконання вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 не відпали та продовжують існувати, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості злочину, що інкримінований ОСОБА_7 , позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в умовах воєнного стану, санкцією ч.2 ст.111 КК України, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією належного майна, за доводами сторони обвинувачення ОСОБА_7 був затриманий співробітниками УСБУ в Запорізькій області під час виконання завдання, отриманого від представника ЗФ іноземної держави - представника ГУ ГШ ЗСРФ, у нього наявні проросійської погляди та підтримання окупації збройними формуваннями держави-агресора РФ території України, що дає підстави вважати, що залишаючись на волі, ОСОБА_7 може здійснити спробу залишити підконтрольну ЗСУ територію України, перейти на тимчасово окуповану територію представниками ЗФ держави-агресора РФ з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення особливого тяжкого кримінального правопорушення, може зникнути та переховуватись від суду, що узгоджується з рішенням ЄСПЛ справі «Ілійков проти Болгарії» N° 33977/96 від 26.07.2001 року, в якому зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також існують ризики незаконного впливу на свідків, які наразі судом не допитані, та яким відомі обставини інкримінованого злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існує ймовірність, що ОСОБА_7 має зв`язки із представниками ЗФ РФ, отже шляхом використання російських військовослужбовців може впливати на свідків, які перебувають на території прифронтового міста Запоріжжя, у тому числі шляхом залякування та погрозами фізичного насильства і викрадення.

Також доведений ризик можливого знищення або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що ОСОБА_7 інкриміноване вчинення особливо тяжкого злочину на виконання завдання представника ЗФ держави-агресора РФ, отже за обставин, що були встановлені на досудовому слідстві та викладені в обвинувальному акті, він має сталі та міцні зв`язки з представниками збройних формувань іноземної держави - держави-агресора РФ, був затриманий під час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, є достатні підстави вважати, що у нього є інші співучасники, з якими він може вчинити ряд дій, спрямованих на знищення та/або спотворення будь-яких речей та документів, що мають значення для даного кримінального провадження, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність даних ризиків з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знівельована не була та залишається актуальною. При цьому ризик щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення наразі знівельований саме утриманням обвинуваченого під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, колегією суддів не встановлено, доказів, підтверджуючих у нього наявність захворювань, які б унеможливили б його тримання під вартою, суду не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведення його провини та ухваленні обвинувального вироку, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу та спрямоване на забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим приходить до висновку щодо задоволення клопотання, заявленого прокурором.

Отже, колегія суддів вважає, що наразі на даній стадії розгляду справи встановлені судом ризики не зменшилися та продовжують існувати та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 177,183, 331 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Запоріжжя, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Строк дії ухвали визначити до 1 вересня 2025 року (включно).

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання та вручення обвинуваченому, а також вручити захиснику, прокурору.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений у судовому засідання 4 липня 2025 року об 13-30 год.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3