ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/4570/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1131/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадженняза апеляційною скаргою захисника на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025 року стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Любашівка Любашівського району Одеської області, громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- Балаклійським районним судом Харківської області від 29.09.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 25 500 грн,

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 14 вересня 2024 року приблизно о 18 годині 04 хвилини солдат ОСОБА_9 , який проходив військову службу на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий на ґрунті ревнощів злочинний умисел, направлений на вбивство людини, під час сварки з ОСОБА_10 взяв у праву руку складний ніж, який мав при собі, та наніс ним останній не менше семи ударів по тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді множинних колото-різаних ран тулуба та верхніх кінцівок, колото-різаної рани на передній поверхні шиї зліва з пошкодженням лівої поверхневої яремної вени, проникаючого ножового поранення черевної порожнини, проникаючого ножового поранення грудної клітини, колото-різаної рани правого плечового суглобу, колото-різаної рани правого колінного суглобу, малого гемопневмотораксу зліва, геморагічного шоку ІІІ ступеню, симптому поліорганної недостатності, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 померла.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок змінити в частині призначеного покарання - пом`якшивши. Оскільки вважає призначене судом покарання не відповідає особі обвинуваченого та за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, з`ясувавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано у повному обсязі.

Дії ОСОБА_9 суд правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Таким чином, відповідно до раніше наведеної правової норми апеляційна інстанція перевіряючи вирок в частині призначення обвинуваченому покарання виходить з положень ст. 65 КК України, що суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальній стан тощо.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який, за змістом ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином; особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, вину свою визнав частково, розкаюється в тому, що внаслідок його дій ОСОБА_10 померла, за місцем основного проживання в смт Любашівка Одеської області на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 706 від 14.10.2024 ОСОБА_9 на теперішній час хронічного психічного захворювання , тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки не виявляє. Відповідно до свого психічного ставну може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_9 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати своїх дії та керувати ними. На теперішній час він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, суд не встановив обставин, що пом`якшують покарання, обставинами, які обтяжують покарання, суд визнав вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і також вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів не можливе без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, оскільки обвинувачений частково визнає своєю провину, а також думку потерпілої щодо застосування суворого покарання, тому законних та обґрунтованих підстав для застосування до ОСОБА_9 більш м`якого покарання, суд апеляційної інстанції не вбачає.

З урахуванням вищезазначених обставин, даних про особу обвинуваченого призначене судом першої інстанції покарання на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом та розміром є справедливим.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а розмір призначеного покарання, виходячи з положення ст. 414 КПК України, за переконанням колегії суддів, не можна вважати явно несправедливим через суворість, як на то вважає обвинувачений.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а оскільки апеляційною інстанцією не встановлені підстави для зміни чи скасування судового рішення, то вирок суду залишається без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 19.02.2025 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді