Провадження № 1-кп/947/368/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2025 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, об`єднанні в одне провадження (ЄРДР № 0000237 від 19.04.2023 року та ЄРДР № 0000253 від 24.04.2023 року) у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , з підстав викладених у письмовому клопотанні, що долучено до матеріалів провадження.

Захисник категорично заперечував проти клопотання прокурора та просив суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з утриманням в умовах слідчого ізолятору.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, Суд приходить до наступного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

До таких ризиків частина перша статті 177 КПК України відносить можливість обвинуваченого: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина перша статті 183 КПК України).

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку Суду, ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків доведені стороною обвинувачення під час судового провадження.

Суд вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Окрім цього, суд вважає доведеним існування ризику незаконного впливу ОСОБА_7 на потерпілого та свідків, інших учасників провадження.

Показання потерпілого та свідків отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

Станом на теперішній час, обвинувачений також може чинити вплив на потерпілого та свідків з метою переконати їх змінити їхні викриваючі показання.

Одночасно із встановленням обставин, що зумовлюють існування зазначених ризиків, чинне законодавство зобов`язує суд перевірити також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу до особи.

Частина перша статті 176 КПК України встановлює такі альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт. Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Висока імовірність переховування обвинуваченого від суду, а також його впливу на учасників провадження не дозволяє суду зробити висновок про можливість запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин, Суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

У провадженні суду перебувають два кримінальні провадження, обвинуваченим у яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження здійснюється щодо конкретної особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення. Коли в провадженні суду одночасно перебуває кілька кримінальних справ щодо одного обвинуваченого, суд зобов`язаний забезпечити їх належну процесуальну координацію. У даному випадку особа, якій пред`явлено обвинувачення, ідентична в обох справах, що створює підставу для аналізу можливості об`єднання проваджень.

У кримінальному провадженні № 947/13685/23 ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України; у кримінальному провадженні № 504/4499/17 за ч. 2 ст. 186 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити формулювання обвинувачення, зокрема вказівку на статтю закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає відповідальність за вчинене діяння. Отже, юридично значущим є не лише збіг особи, але і характер пред`явленого обвинувачення. У даному випадку всі правопорушення належать до категорії умисних злочинів проти власності, що має процесуальне значення для обґрунтування єдності предмету доказування (ст. 91 КПК України) та логічної єдності злочинного умислу.

Відповідно до частини третьої статті 332 КПК України, кримінальні провадження можуть бути об`єднані в одне провадження у разі, якщо у вчиненні декількох кримінальних правопорушень обвинувачується одна особа, а також якщо обставини вчинення злочинів є взаємопов`язаними або схожими.

Ч. 3 ст. 332 КПК України прямо передбачає, що об`єднання кримінальних проваджень допускається у разі, коли у кількох кримінальних правопорушеннях обвинувачується одна і та сама особа, а злочини мають ознаки єдності вчинення наприклад, схожий спосіб, місце, час, мотив, потерпілих або інші спільні ознаки. Такі обставини можуть свідчити про єдину злочинну поведінку або серію злочинів, що потребує комплексної оцінки судом. Об`єднання проваджень дозволяє всебічно і об`єктивно дослідити мотиви, умисел та динаміку злочинної поведінки однієї особи.

Провадження перебувають на однаковій стадії судового розгляду, а об`єднання справ дозволить забезпечити принципи процесуальної економії, уникнення дублювання доказів та неефективного навантаження на суд.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний забезпечити ефективність процесу, дотримуючись розумних строків (ст. 28 КПК України). Об`єднання справ на однаковій стадії (судового розгляду) забезпечує уникнення повторного допиту одних і тих самих свідків, повторної оцінки доказів, які можуть бути спільними або подібними за змістом. Це відповідає також принципу змагальності (ст. 22 КПК України), оскільки уніфікує позицію сторін у межах одного провадження та запобігає правовій плутанині або ризику суперечливих судових рішень.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне об`єднати зазначені кримінальні провадження в одне судове провадження, присвоївши йому загальний номер 947/13685/23, як номер провадження з ширшим обсягом обвинувачення та більш складною юридичною кваліфікацією.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що кримінальні провадження № 947/13685/23 та № 504/4499/17 підлягають об`єднанню в одне судове провадження відповідно до ч. 3 ст. 332 КПК України, оскільки обвинувачення висунуто одній особі ОСОБА_5 , злочини є однотипними (умисні правопорушення проти власності), мають подібний характер та обставини вчинення, а провадження перебувають на однаковій стадії розгляду, що дає підстави для забезпечення повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, процесуальної економії та недопущення дублювання доказів; з огляду на більший обсяг обвинувачення та складність кваліфікації у провадженні № 947/13685/23, йому доцільно присвоїти статус загального та продовжити розгляд об`єднаного кримінального провадження під зазначеним номером.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 110, 131, 132, 177, 183, 217, 334, 369-372, 392- 395 КПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190, ч.4 ст.186, ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України Справа в суді № 947/13685/23 об`єднати з іншим кримінальним провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, КК Справа в суді № 504/4499/17, якому присвоїти загальний № 947/13685/23.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23.08.2025 року, утримуючи останнього в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 невідкладно скерувати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, для виконання.

Визначити строк дії ухвали суду до 23.08.2025 включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1