Справа № 644/7661/24
Провадження № 1-кп/645/404/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0001350 від 22.11.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.353 КК України,

встановив:

В провадження Немишлянського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001350 від 22.11.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 ,ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст.353 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою без визначення розміру застави, обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., у зв`язку з тим, що строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає та ризики, які враховувались слідчими суддями під час застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати.

Також прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 висловив бажання дати свідчення щодо обставин вчиненого злочину та ролі інших осіб у його вчиненні, ним ініційовано укладення угоди про визнання винуватості та на теперішній час вирішується питання про її укладення. Крім того, ОСОБА_5 до кримінальної або адміністративної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його майновий стан, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, при вирішенні питання розміру застави, вважає, що вона може бути в мінімальних межах розміру щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину та складати 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (що складає 242 240 грн).

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_10 проти клопотання прокурора заперечували, вважали, що підозра необґрунтована, ризики, зазначені прокурором, не доведені, а тому клопотання прокурора є таким, що не підлягає задоволенню. Просили змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_12 проти клопотання прокурора заперечували, посилаючись на те, що ризики зазначені в клопотанні є необґрунтованими, просили змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт або зменшити розмір застави, встановлений ОСОБА_6 , до мінімальної межі. Захисник зазначає, що ОСОБА_6 нагороджений пам`ятною медаллю «ЗА ОБОРОНУ МІСТА-ГЕРОЯ ХАРКІВ».

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_13 просили задовольнити клопотання прокурора в частині визначення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_11 проти клопотання прокурора про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзаперечувала, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ОСОБА_5 пройшов курси оператора FPV дрону, бажає використати свій досвід в лавах ЗСУ, має постійне місце проживання у Харкові, ризики, зазначені в клопотанні є необґрунтованими.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 проти клопотання прокурорапро продовження застосування обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, вважав, що підозра необґрунтована, ризики, зазначені прокурором є необґрунтованими. Просив змінити обвинуваченим запобіжний захід на більш м`який домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду щодо заявленого клопотання, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню виходячи з наступного.

20.03.2024 року ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2024 про надання дозволу з метою затримання з метою приводу підозрюваного до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

21.03.2024 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строком до 30.04.2024 включно.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 р., 19.06.2024 р., 14.08.2024 р. відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харков від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08.12.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 03.02.2025 включно.

Ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2025 р., 14.03.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2024 року відносно ОСОБА_6 затосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 р., 07.05.2024 р., 02.07.2024 р., 29.08.2024 р. відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харков від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 08.12.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року відносно ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в сумі 757000 грн.

Ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2025 р., 14.03.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

26.03.2024 року ОСОБА_5 затримано на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 13.03.2024 про надання дозволу з метою затримання з метою приводу підозрюваного до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.03.2024 року відносно ОСОБА_5 затосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.04.2024 р., 19.06.2024 р., 14.08.2024 р. відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харков від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2024 року відносно ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалами Чугуївського міського суду Харківської області від 28.01.2025 р., 14.03.2025 р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи останнього, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_4 обвинувачується, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.189 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжкими, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 та 12 років з конфіскацією майна, відповідно. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; факт вчинення злочину проти власності, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану; те, що ОСОБА_4 знаходився у розшуку, що підвищує ризик переховування його від суду; стосовно обвинуваченого на розгляді в суді перебуває кримінальне провадження за ч.2 ст.307, ч.1 ст.306 КК України, яке зупинено у зв`язку з його мобілізацією; відповідно інформації, наданої керівництвом ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вважається таким, що самовільно залишив розташування частини, за цим фактом слідчими ДБР внесено відомості до ЄРДР; крім того перебуває на розгляді в Чугуївському міському суді Харківської області кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.26, ч.5 ст.27, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, приходить до висновку, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи останнього, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_6 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; факт вчинення злочину проти власності, у тому числі з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану, приходить до висновку, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, підстав для зменшення розміру застави визначеного слідчим суддею, суд не вбачає.

Суд, розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його продовження, обмежує права і свободи останнього, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного: ОСОБА_5 обвинувачується, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. Але на думку суду навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину в даному випадку не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому при вирішенні вказаного клопотання, крім наявності ризиків, встановлених при обранні запобіжного заходу, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і які не відпали на теперішній час та є актуальними, суд на підставі наданих сторонами матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, в тому числі і: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; факт вчинення злочину проти власності, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану, приходить до висновку, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, який інкримінується обвинуваченим, а саме вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права на гарантоване Конституцією України право на житло (стаття 47) та його ефективне здійснення, яке істотно взаємопов`язано з реалізацією інших конституційних прав особи.

Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності продовження існування ризиків, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду клопотання ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються осіб обвинувачених та обставин кримінального провадження, які прокурор вважав доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.

З огляду на це, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

При цьому суд зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, особисте зобов`язання, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

Разом з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , з визначенням розміру заставив розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (що складає 242 240 грн), посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_5 висловив бажання дати свідчення щодо обставин вчиненого злочину та ролі інших осіб у його вчиненні, ним ініційовано укладення угоди про визнання винуватості та на теперішній час вирішується питання про її укладення; ОСОБА_5 до кримінальної або адміністративної відповідальності раніше не притягувався, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити клопотання сторони обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У своєму рішенні у справі «Гафа проти Мальти» ЄСПЛ відзначив, що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції (право на свободу) покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб утримати його від втечі.

З урахуванням викладених обставин, ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, майнового, інших даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає за можливе визначити розмір застави у сумі 242 240 грн., що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти та в такому випадку на нього покладаються обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою; не відлучатись з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0001350.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 372, 376, 395 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 07 липня 2025 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 07 липня 2025 року включно.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів до 07 липня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240,00 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок), яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області - до сплину терміну тримання під вартою.

Реквізити для внесення застави: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0006674.

У разі внесення застави в розмірі 242 240, 00 гривень обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0001350.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Встановити строк дії ухвали про тримання під вартою - до 07 липня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.05.2025 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1