Справа № 189/2725/24
Провадження № 1-кп/191/476/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження в режимі відеоконференції за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Молодечно Республіки Білорусь, громадянина України, який одружений, має середню спеціальну освіту, на утриманні має неповнолітню доньку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період у посаді гранатометника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдата», раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №152 (по стройовій частині) від 25.05.2024 р. солдат ОСОБА_4 призначений на посаду гранатометника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статтей 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Згідно з положеннями статтей 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, кожна людина має право на особисту недоторканість та кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Крім того, являючись військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 20, 21, 22, 22-1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України достеменно знав, що військовослужбовці мають право застосовувати спеціальні засоби, засоби фізичного впливу та зброю особисто або у складі підрозділу: для захисту свого здоров`я і життя, а також здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо.

Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_4 , замість належного виконання свого обов`язку по захисту Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності під час війни став на шлях вчинення злочину та діючи з прямим умислом, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, за наступних обставин.

Солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, проходячи її на посаді гранатометника 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 18.06.2024 р. близько 23:30 години знаходячись в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 : у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через неприязне ставлення до ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, під час виниклої між ними сварки, взяв до рук ніж. Після чого, тримаючи вказаний ніж у правій руці, діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, наніс останньому не менше двох ударів вказаним ножем в область тулубу, внаслідок чого ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних поранень передньої черевної стінки, проникаючих у черевну порожнину, поранення тонкого кишківника, ускладнені внутрішньо-черевною кровотечею (гемоперитонеум), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння. Після цього злочинні дії ОСОБА_4 були припинені військовослужбовцями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що вже дату не пам`ятає, але це було у с.Вишневе Покровського району. Вони трішки випили, він заснув, а коли прокинувся, то побачив, що над ним стоїть ОСОБА_9 , тому схопив ніж і ударив останнього. Це сталось після 23.00 години, тому з просоння не зрозумів, що відбувається і рефлекторно схопив ніж з підвіконня біля ліжка і ударив ОСОБА_10 два рази. Ніж купив ще коли брав участь в АТО. Після того як ударив, то хлопці його скрутили і викликали швидку, поліцію. Випили в той вечір грам 600 горілки на чотирьох. Відшкодовувати ОСОБА_11 завдану шкоду не міг, бо його вивели зі штату і отримує 960 грн. у місяць. У вчиненому розкаюється та дуже шкодує, що так сталося.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто у нанесені умисного тяжкого тілесного ушкодження - умисного тілесного ушкодження. Небезпечного для життя в момент заподіяння, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Зокрема, під час судового розгляду було досліджено наступні докази:

- протокол огляду місця події (з фототаблицею) від 19.06.2024 року, в ході якого було оглянуто приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яким зафіксовано обстановку після вчинення кримінального правопорушення: при огляді ліжка на верхньому піддоні на відстані 30 см від краю та в притул до нижнього краю на поверхні деревини виявлено нашарування речовини бурого кольору схожу на кров у виді плями максимальними розмірами 1x2,9 см. Біля ліжка знаходиться стілець, на сидінні якого знаходиться розкладний ніж у розкладеному стані. Зі слів ОСОБА_8 цей ніж він забрав з руки ОСОБА_4 після спричинення тілесних ушкоджень;

- протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 від 19.06.2024 року, під час якого останній відтворив обстановку та обставини спричинення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 ;

- протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 від 19.06.2024 р., під час якого свідок відтворив обставини та обстановку вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 ;

- протокол огляду предмету від 30.07.2024 року, в ході якого було оглянуто добровільно видана черговим лікарем КНП «Покровська лікарня» ДОР футболку зі слідами червоно-бурого кольору та двома порізами;

- висновок експерта №1347/2103-БД, яким були встановлені групові належності крові потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_4 ;

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи №806МК, згідно з яким у нижній частині переду футболки ліворуч маються два пошкодження, умовно позначені №1 та №2, які носять характер колото-різаних і заподіяні плоским колюче-ріжучим предметом, із шириною клинка протягом поринулої частини не більше 30 мм і 25 мм відповідно, маючого гостре лезо й обух, товщиною близько 1,8-1,9 мм. Пошкодження, умовно позначені № 1 і №2, розташовані у нижній половині переду футболки ліворуч, могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу ножа;

- протокол слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 14.08.2024 р., під час якого останній відтворив обстановку та обставини скоєного ним злочину, а також механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому;

- висновок судово-психіатричної експертизи №367, відповідно до якого ОСОБА_4 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє у теперішній час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував стані короткочасного психічного розладу у вигляді гострої алкогольної інтоксикації;

- висновок експерта №354 від16.09.2024 року, згідно з яким тілесні ушкодження ділянки живота, встановлені у потерпілого ОСОБА_6 , відносяться до категорії тяжких за ознакою небезпеки для життя. Наведені об`єктивні клінічні дані щодо характеру, чисельності і локалізації тілесних ушкоджень, встановлених у потерпілого ОСОБА_6 , не суперечать механізму їх спричинення, про який згадували у власних показах свідок ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_4 під час слідчих експериментів від 19.06.2024 року та 14.08.2024 року.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, інші матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні наведені вище докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, враховуючи, що показання обвинуваченого, дані ним безпосередньо в судовому засіданні, є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими письмовими доказами, які, на думку суду, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_4 у завданні умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (умисного тяжкого тілесного ушкодження), кваліфікуючи його дії за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином;

- характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння;

- дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, являється учасником бойових дій та військовослужбовцем;

- обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає його повне визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, відношення винного до скоєного, думку учасників судового розгляду щодо міри покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованої статті, яке буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, і саме таке покарання буде мати для нього достатню превентивну роль.

Однак, з урахуванням особи обвинуваченого, того, що він бере безпосередню участь у забезпеченні обороноздатності України під час війни, так як являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та позиції прокурора щодо призначення покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою і вважає за доцільне застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України, з урахуванням ч.4 ст.76 КК України.

Статтею 14 КВК визначено, що військові частини здійснюють контроль за поведінкою засуджених військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин (ч. 1 ст. 163 КВК).

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 року відносно ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, зменшено розмір застави та визначено заставу у розмірі 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 60560 гривень.

Згідно з копією повідомлення начальника ТУ ДСА в Дніпропетровській області від 19.08.2024 року за вих..№3994/24, підтверджено надходження на депозитний рахунок коштів, отриманих 16.08.2024 року у якості застави за гр. ОСОБА_4 у розмірі 60560 гривень., згідно з ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2024 року по справі №189/1885/24.

Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_4 не був порушений, тому суд вважає, що запобіжний захід підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що відповідно до п. 25 ст. 3 КПК України заставодавець відноситься до учасників кримінального провадження, на нього поширюються гарантії, визначені кримінальним процесуальним законом, в тому числі й гарантія належної правової процедури.

Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу» від 11 січня 2012 року № 15 застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до територіального управління ДСА або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу, такі документи:

- заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку;

- засвідчена судом копія ухвали слідчого судді, суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави;

- копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави.

Відповідні положення засвідчують, що для реалізації процедури з повернення застави необхідним є прийняття судом рішення про повернення застави відповідно до правил, визначених КПК України.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Щодо повернення застави, яка була внесена за ОСОБА_4 , то необхідно зазначити, що матеріали кримінального провадження не містять даних заставодавця, квитанції про сплату застави. Заставодавець до суду не з`явився, клопотань з цього приводу суду не надав, тому неможливо встановити особу заставодавця, та відповідно до якої квитанції вона була сплачена.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи те, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки, за умови, що протягом встановленого судом іспитового строку він не вчинить нового кримінального правопорушення, та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст. 76 КК України нагляд за засудженим ОСОБА_4 на час проходження ним військової служби покласти на командира відповідної військової частини.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Знищити наступні речові докази, що були передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділення поліції №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області:

- випил фрагменту деревини, на якому міститься речовина бурого кольору (власника не встановлено вважається безхазяйним) та який опечатано в спеціальний пакет № PSP2104374, ніж складний з дерев`яними накладками, що опечатаний в паперовий конверт НПУ, штани сірого кольору, що опечатані в спеціальний пакет №SUD 3018596, футболка сірого кольору, що опечатана в спеціальний пакет № SUD 3018595, що належать ОСОБА_4 ;

- футболку, що належить потерпілому ОСОБА_6 ,

- залишки змивів з об`єктів 1, 3 на фрагментах марлі (один паперовий конверт) з биркою КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР, два фрагмента марлі зі змивами з рук ОСОБА_4 у паперовому конверті НПУ з биркою КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР, зразки крові ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (два паперових конверта) з бирками КЗ «ДОБ СМЕ» ДОР.

Скасувати, накладений ухвалами слідчих суддів Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2024 року та 01.08.2024 року, арешт на майно.

Запобіжний захід у виді застави з покладеними обов`язками ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1