Справа № 405/4918/25
провадження № 1-кс/405/2067/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 м. Кропивницький

слідчий суддя Подільського районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника- адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463 від 21.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю сел. Нова Прага, громадянину України, українцю, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , маючому на утриманні трьох малолітніх дітей, радіотелефоністу 3 зенітного кулеметного взводу І зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимому,

ВСТАНОВИВ:

слідчий звернувся з даним клопотанням до слідчого судді Подільського районного суду міста Кропивницького, відповідно до якого, посилаючись на обставини кримінального провадження, просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме особисте зобов`язання. При цьому, вручену підозру вважають не обгрунтованою, а ризики не доведеними.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000463 від 21.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, відповідно до якого ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 виконав роль пособника у заволодінні грошовими коштами державного бюджету, що виділялись на виплату грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_1 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено що відповідно до бойового розпорядження № 4923/24/100 дск від 11.04.2024 року 644 озкб у складі 285 військовослужбовців, серед яких під номером 282 (водій-санітар) ОСОБА_4 , останній мав приступити до виконання даного бойового розпорядження та зосередити основні зусилля на протиповітряне прикриття об`єктів критичної інфраструктури у населеному пункті: м. Долинська Кіровоградської області, Довга Пристань, Миколаївської області, Шостаківка Кіровоградської області, Кременчуцька ГЕС, м. Світловодськ Кіровоградської області та Кіровоградська ТЕЦ м. Кропивницький.

У подальшому 10.05.2024 року видано бойове розпорядження за № 4923/24/162 дск відповідно до якого, 3-ій зенітний кулеметний взвод 1-ої зенітної кулеметної роти 644 озкб вибув з постійної дислокації м. Олександрія, Кіровоградської області у позиційний район протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури ТЕЦ «Кіровоградська» населений пункт м. Кропивницький, Кіровоградської області.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 233 від 20.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переведено на посаду радіотелефоніста 3-ого зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини з посади водія-санітара.

Перебуваючи на посаді радіотелефоніста 3-ого зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , включають до бойового розпорядження № 4923/24/500 дск від 16.09.2024 року з метою доцільного використання особового складу для виконання поставлених завдань за призначенням. Відповідно до п. 3 вказаного бойового розпорядження «Бойове завдання підрозділу та способи їх виконання (де зосередити основні зусилля, позиційний район (позиція) порядок переміщення та маневру в ході бою», залишаються «Без змін». Враховуючи, що бойове розпорядження № 4923/24/500 дск від 16.09.2024 прийшло на зміну бойового розпорядження за № 4923/24/162 дск від 10.05.2024 місце виконання бойового завдання залишається: населений пункт м. Кропивницький Кіровоградської області.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді радіотелефоніста 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , мав виконувати бойове завдання у населеному пункті м. Кропивницький Кіровоградської області з 16.09.2024 по 31.01.2025.

Однак, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 16.09.2024 по 05.02.2025 не перебував в зоні виконання бойового розпорядження (м. Кропивницький Кіровоградської області), а знаходився за місцем свого проживання у м. Олександрія, не виконуючи при цьому бойові завдання.

Водночас, на виконання своєї ролі в якості пособника у вчиненні злочину ОСОБА_4 отримав кошти державного бюджету за фіктивне проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 на свій картковий рахунок (№ НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк»), а саме: грошового забезпечення та додаткової винагороди за період нарахування з 16.09.2024 по 31.01.2025 та виплати з 16.09.2024 по 28.02.2025, в сумі 229628,63 грн грошового забезпечення.

Так, отримавши вищевказану суму грошових коштів, ОСОБА_4 отримав змогу залишити собі та розпорядитися ними на власний розсуд та частину незаконно отриманих грошових коштів ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передав невстановленим досудовим розслідування службовим особам військової частини НОМЕР_1 , якими вони незаконно заволоділи та розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, в результаті злочинних дій, внаслідок незаконного нарахування та виплати грошового забезпечення (додаткової винагороди) ОСОБА_4 за період з 16.09.2024 по 28.02.2025, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) спричинено збитків на загальну суму 229628,63 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними, протиправними діями, обіймаючи посаду радіотелефоніста 3 зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами військової частини НОМЕР_1 , вчинив пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), ОСОБА_4 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно зі ст. 6 Статуту внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

Грошове забезпечення військовослужбовців це гарантовані державою грошові кошти, які стимулюють кваліфіковані військові кадри. Його визначають залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації військовослужбовця. Крім того, військовослужбовці можуть отримувати різні доплати.

Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ встановлено:

1. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

2. До складу грошового забезпечення входять:посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

3. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

4. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи.

8. Військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановлюється спеціальна надбавка, що входить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі Порядок №260).

Згідно п. 2 р. І Порядку №260: грошове забезпечення включає:

- щомісячні основні види грошового забезпечення;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать:

- посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать:

- підвищення посадового окладу;

- надбавки;

- доплати;

- премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

- винагороди, а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану;

- допомоги.

Пунктом 3 р.І Порядку №260 закріплено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

- штат військової частини;

- накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

- накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

- накази про присвоєння військових звань;

- грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до норм, встановлених пунктами 9, 16 та 17 р.І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно п.8 р.І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

- щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

- одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.

Пунктом 15 розділу І Порядку №260 встановлений перелік випадків коли грошове забезпечення не виплачується, а саме:

- за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати;

- за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше;

- за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки;

- за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату);

- за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Постанова КМУ № 168) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Таким чином, з урахуванням наведених вище приписів законодавства, додаткова винагорода у збільшеному вигляді (100 000 гривень) у відповідності до Постанови КМУ № 168 виплачується виключно військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, на підставі наказів командирів (начальників). Виплата грошового забезпечення, у тому числі й додаткової винагороди у відповідності до Постанови КМУ № 168, за час відсутності на службі не здійснюється.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 виконав роль пособника у заволодінні грошовими коштами державного бюджету, що виділялись на виплату грошового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням військовими посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 .

Водночас, встановлено, що згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.08.2024 №233 (п.7) солдата ОСОБА_4 з 20.08.2024 переведено на посаду радіотелефоніста 3-ого зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 . Встановлено посадовий оклад згідно тарифного розряду 3 у сумі 2640,0 грн., шпк «солдат»; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 544% місячного грошового забезпечення, надбавку за виконання особливо важких завдань в розмірі 65% посадового окладу (грошового забезпечення) з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Згідно щомісячних особових рахунків ОСОБА_4 за період з вересня 2024 року по березень 2025 року, що містяться в матеріалах кримінального провадження, солдату військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 нараховувалось грошове забезпечення, яке складається з наступних видів нарахувань:

посадовий оклад;

оклад за військовим званням;

надбавка за вислугу років;

надбавка 65% (НОПС);

премія;

індексація;

додаткова винагорода за виконання бойових завдань (30000,0 грн.).

Так, досудовим розслідуванням встановлено що відповідно до бойового розпорядження № 4923/24/100 дск від 11.04.2024 року 644 озкб у складі 285 військовослужбовців, серед яких під номером 282 (водій-санітар) ОСОБА_4 , останній мав приступити до виконання даного бойового розпорядження та зосередити основні зусилля на протиповітряне прикриття об`єктів критичної інфраструктури у населеному пункті: м. Долинська Кіровоградської області, Довга Пристань, Миколаївської області, Шостаківка Кіровоградської області, Кременчуцька ГЕС, м. Світловодськ Кіровоградської області та Кіровоградська ТЕЦ м. Кропивницький.

У подальшому 10.05.2024 року видано бойове розпорядження за № 4923/24/162 дск відповідно до якого, 3-ій зенітний кулеметний взвод 1-ої зенітної кулеметної роти 644 озкб вибув з постійної дислокації м. Олександрія, Кіровоградської області у позиційний район протиповітряного прикриття об`єкту критичної інфраструктури ТЕЦ «Кіровоградська» населений пункт м. Кропивницький, Кіровоградської області.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 233 від 20.08.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переведено на посаду радіотелефоніста 3-ого зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини з посади водія-санітара.

Перебуваючи на посаді радіотелефоніста 3-ого зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , включають до бойового розпорядження № 4923/24/500 дск від 16.09.2024 року з метою доцільного використання особового складу для виконання поставлених завдань за призначенням. Відповідно до п. 3 вказаного бойового розпорядження «Бойове завдання підрозділу та способи їх виконання (де зосередити основні зусилля, позиційний район (позиція) порядок переміщення та маневру в ході бою», залишаються «Без змін». Враховуючи, що бойове розпорядження № 4923/24/500 дск від 16.09.2024 прийшло на зміну бойового розпорядження за № 4923/24/162 дск від 10.05.2024 місце виконання бойового завдання залишається: населений пункт м. Кропивницький Кіровоградської області.

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді радіотелефоніста 3 зенітного кулеметного взводу 1 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , мав виконувати бойове завдання у населеному пункті АДРЕСА_1 з 16.09.2024 по 31.01.2025.

На підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про виплату додаткових винагород» за виконання бойових завдань ОСОБА_4 нараховувалась додаткова винагорода в розмірі 30000,0 грн., всього за період з 16.09.2024 по 31.01.2025 в сумі 135000,0 грн.

Також, всього за період з 16.09.2024 по 31.01.2025 ОСОБА_4 нараховано грошового забезпечення в сумі 229628,63 грн., в тому числі:

- оклад за військове звання 2385,0 грн.;

- посадовий оклад 11880,0 грн.

- надбавка за вислугу років 3566,25 грн.;

- премія 64627,2 грн.;

- індексація 579,85 грн.;

- надбавка за виконання особливо важких завдань (65%) (НОПС) 11590,33 грн.;

- додаткова винагорода 135000,0 грн.

Грошове забезпечення входить до загального оподатковуваного доходу, який оподатковується ПДФО за ставкою 18% (п.п.167.1 Податкового кодексу України). Однак ПДФО, який утримується з грошового забезпечення, сплачується не бюджету, а повертається назад військовослужбовцям на виплату рівноцінної та повної компенсації втрати доходу (п.п.168.5 ПКУ).

Компенсація ПДФО виплачується разом із виплатою грошового забезпечення (п.4 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 №44).

Однак, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період часу з 16.09.2024 по 05.02.2025 не перебував в зоні виконання бойового розпорядження (м. Кропивницький Кіровоградської області), а знаходився за місцем свого проживання у м. Олександрія, не виконуючи при цьому бойові завдання.

Водночас, на виконання своєї ролі в якості пособника у вчиненні злочину ОСОБА_4 отримав кошти державного бюджету за фіктивне проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 на свій картковий рахунок (№ НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк»), а саме: грошового забезпечення та додаткової винагороди за період нарахування з 16.09.2024 по 31.01.2025 та виплати з 16.09.2024 по 28.02.2025, в сумі 229628,63 грн грошового забезпечення.

Так, отримавши вищевказану суму грошових коштів, ОСОБА_4 отримав змогу залишити собі та розпорядитися ними на власний розсуд та частину незаконно отриманих грошових коштів ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб передав невстановленим досудовим розслідування службовим особам військової частини НОМЕР_1 , якими вони незаконно заволоділи та розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, в результаті злочинних дій, внаслідок незаконного нарахування та виплати грошового забезпечення (додаткової винагороди) ОСОБА_4 за період з 16.09.2024 по 28.02.2025, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) спричинено збитків на загальну суму 229628,63 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тому, що він своїми умисними, протиправними діями, обіймаючи посаду радіотелефоніста 3-ого зенітного кулеметного взводу 1-ої зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням службовими особами військової частини НОМЕР_1 , вчинив пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 191 КК України.

06.08.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вручене письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру, розумна підозра передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Беручи до уваги практику ЄСПЛ, слідчим суддею відзначається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме:

-повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення (а.к.9-10);

-витягами із наказів про виплату додаткової винагороди (а.к.11-47);

-висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи (а.к.48-79);

-повідомленням про підозру (а.к.85-96);

Таким чином, слідчий суддя, відповідно до матеріалів кримінального провадження та норм КПК України, які згідно до п. 5 ст. 9 КПК України, застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, дійшов до висновків що є достатні об`єктивні дані, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя, вважає, що встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, можливе в тому числі шляхом проведення допитів. Таким чином, є достатньо підстав вважати, що для мінімізації негативних наслідків для себе, підозрюваний, використовуючи вплив на учасників кримінального провадження з метою зміни їх показів або перешкоджання безпосереднього дослідження судом їх показів як це передбачено ст. 23 КПК України, має можливість незаконно впливати на свідків.

Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його «вразливій» стадії.

Таким чином, беручи до уваги вищезгадане, слідчим суддею встановлено наявність виключно одного ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме відносно того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні.

Інші ризики слідчим суддею не встановлено.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, як такий, що забезпечить його належну процесуальну поведінку в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Під час визначення розміру застави необхідно врахувати, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» установлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2025 року на одну особу працездатного віку в розрахунку на місяць 3028 грн.

Таким чином, беручи до уваги обставини кримінального провадження, характеризуючі дані на підозрюваного, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, стан здоров`я підозрюваного, його сімейний та майновий стан, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з визначенням у даному клопотанні застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зможе забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, у разі внесення застави та його звільнення з під варти.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183-186, 193 197, 309, 376 КПК України,,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з 07.25 год. 13.08.2025 року по 07.25 год. 07.10.2025 року.

Визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі № 0000463 від 21.02.2025 року.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , в строк до 07.10.2025 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні за винятком участі в процесуальних діях та в суді;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 07.25 год. 07.10.2025 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7