справа № 166/941/25
провадження № 1-кп/166/94/25
ВИРОК

іменем України

23 червня 2025 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000136 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межисить Ратнівського району Волинської області, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого в порядку ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

установив:

ОСОБА_6 20 квітня 2025 року близько 17 години 54 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кухні житлового будинку на АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на ґрунті особистих неприязних стосунків, у ході сварки, утримуючи в правій руці кухонний ніж, умисно наніс ним чотири удари в різні ділянки тулуба свого вітчима ОСОБА_7 , який у той час стояв навпроти нього, спричинивши ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітки справа, правобічного пневматороксу, ателектазу середньої долі правої легені, підшкірної емфіземи грудної клітки справа, які належать до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння, та у вигляді різано-колотої рани в ділянці правої лопатки, правої ключиці, різаної рани грудної клітки по паравертибральній лінії грудного відділу хребта, верхній третині лівого плеча, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, терміном більше шести діб.

Обвинувачений винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, дав показання про те, що 20 квітня у Великдень із вітчим вечеряли, випивали, між ними зав`язалася суперечка з приводу житлового будинку, яка переросла у шарпанину. Вітчим на його прохання відпустити його не реагував. У відповідь він узяв ножа та, стоячи обличчя до нього, завдав йому чотири удари в плече та спину. Після четвертого удару ОСОБА_7 його відпустив. Помітивши кров на тілі вітчима, він футболкою останнього закрив рани, щоб зупинити кров. Одразу ж викликав швидку медичну допомогу. Із місця події до приїзду медиків не відлучався. У скоєному розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого діяння, запевнив про неприпустимість повторення протиправних дій у майбутньому, зазначив про примирення із потерпілим.

Суд установив, що ніхто з учасників судового провадження не оспорює фактичні обставини справи, учасники правильно розуміють їх зміст, їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Ураховуючи, що у суду не має жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за їх згодою відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд уважає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, бере до уваги рішення Конституційного Суду України від 15 червня 2022 року (№ 4-р(II)/2022), який зазначив таке: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Так, суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що є закінченим тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який в порядку ст. 89 КК України є несудимим, задовільно характеризується за місцем проживання, на спостереженні в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Про щирість каяття обвинуваченого свідчить його ставлення до скоєного, зокрема критична оцінка своєї протиправної поведінки, її осуд та готовність понести заслужене покарання й запевнення у неприпустимості скоєння подібних дій у майбутньому. Щирість каяття й активність сприяння розкриттю злочину підтверджується його визнавальними показаннями, поведінкою після скоєння кримінального правопорушення, а саме самостійне надання першої допомоги, виклик невідкладної медичної допомоги.

Обставинами, що обтяжують покарання, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд за нормами кримінального закону вправі вибирати у визначених законом межах заходи примусу певного виду і розміру. Така дискреційна функція суду потребує взяття до уваги й оцінки усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Із врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України суд з огляду на встановлені обставини уважає справедливим покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням суд виходить із таких міркувань.

За приписами ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 403, 405, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відтак, обов`язковою умовою застосування цієї норми є сукупність обставин, які б із достатньою переконливістю свідчили про можливість виправлення особи без відбування покарання.

Оскільки покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд уважає, що установлені дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, позиція потерпілого, який зазначив про примирення із обвинуваченим, просив не призначати покарання, пов`язане із ув`язненням, дають підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального його відбування, у зв`язку з чим уважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням із покладенням передбачених ст. 76 КК України обов`язків упродовж максимального іспитового строку.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду від 25.04.25 арешт слід скасувати.

Щодо обвинуваченого суд ухвалою від 17.06.25 продовжив строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15 серпня 2025 року. На підставі ч.1 ст. 377 КПК України з огляду на звільнення обвинуваченого від відбування покарання, останнього слід негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, які зберігаються у камері схову речових доказів ВП №2 (сел.. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області:

-мобільний телефон марки «OUKITEL C21 PRO» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , штани сірого кольору та футболку оранжевого кольору, власником яких є обвинувачений, - повернути ОСОБА_4 , у разі відмови від отримання знищити;

-дві металеві стопки, футболку сірого кольору, власником яких є потерпілий, - повернути ОСОБА_7 , у разі відмови від отримання знищити;

-ніж чорного кольору, - знищити.

Накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду від 25.04.25 арешт скасувати.

Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі судового засідання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1