Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 930/1499/25
Провадження № 1-кс/930/323/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2025 р. м. Немирів

Слідчий суддя Немирівського районного суду Вінницької області - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 25.06.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До Немирівського районного суду звернувся з клопотанням слідчий СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 25.06.2025 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, мотивуючи його тим, що 25.06.2025 року о 14:46 год. до ВП №5 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області надійшло повідомлення від о/у СКП №5 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те що неподалік АЗС «БРСМ» у м. Немирів, ним виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. В. Бушинка, Немирівської ОТГ, Вінницького району, Вінницької області, який при собі зберігає наркотичні речовини (канабіс). Виїздом СОГ на місце події в ході проведення огляду ОСОБА_6 добровільно видав zip-пакет із речовиною рослинного походження, яку було вилучено. Окрім того встановлено, що ОСОБА_6 засуджений 06.11.2024 року Немирівським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді іспитового строку терміном 1 (один) рік. Тому у діях ОСОБА_6 вбачається повторність.

Так, в ході вилучення вказаний вище zip-пакет із речовиною рослинного походження, було поміщено до спеціального пакету НПУ № CRI 1026878.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження, або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. 170-174 КПК України, тобто, крім випадків, коли на речовий доказ буде накладено арешт.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до обставин вчинення кримінального правопорушення, zip-пакет із речовиною рослинного походження, який поміщено до спеціального пакету НПУ № CRI 1026878 відповідають зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Таким чином, для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні, доведенні обставин, які відповідно до ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також запобіганню спробам відчуження, зміни або переховуванню вищевказаних речей, наявні підстави для накладення на них арешту.

В судовому засіданні прокурор Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ОСОБА_4 підтримав повністю, просить його задовольнити на підставах викладених у клопотанні.

На підставі ч.2 ст. 163 КПК вказане клопотання розглянуто без виклику осіб, у володінні і користуванні яких знаходились вищевказані речі з метою усунення можливостей їх приховування та знищення.

Заслухавши пояснення прокурора, вивчивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, суд дійшов наступного:

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Таким чином, Кримінальним процесуальним кодексом чітко визначені підстави накладення арешту майна.

Зазначена слідчим мета застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження вказана як можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слід відмітити, що відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності, та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглянувши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, та що подане клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до матеріалів клопотання, постановою слідчого від 25.06.2025 року zip-пакет із речовиною рослинного походження, який поміщено до спеціального пакету НПУ № CRI 1026878, визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню № 0000173 від 25.06.2025.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на тимчасово вилучене майно підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.40,98,131,132,167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду 25.06.2025 року у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , zip-пакет із речовиною рослинного походження, який поміщено до спеціального пакету НПУ № CRI 1026878.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1