Провадження №1-кп/761/1627/2025
В И Р О К

іменем України

19 травня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000263 від 20.03.2022 на підставі обвинувального акту за яким висунуте обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Павлів Хктір, Тульської області, рф, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 чт. 258-3 КК України

в с т а н о в и в:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до частини 1 статті 17, частини 1 статті 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Частиною 1 статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить Автономна республіка Крим (далі - АР Крим), області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» збройна агресія Російської Федерації (далі - РФ) розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією внаслідок збройної агресії Російської Федерації частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Боротьба з іноземною окупацією, відповідно до п. 4 ст.1 ч. І Додаткового протоколу (Протокол I), від 8 червня 1977 року до Женевських конвенцій, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів від 12 серпня 1949 року, є формою збройного конфлікту.

У березні - квітні 2014 року в місті Донецьк та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 07 квітня 2014 року оголошено «Декларацію про суверенітет Донецької народної республіки» та 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Донецької народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»).

У квітні 2014 року на території Донецької області створено терористичну організацію «Донецька народна республіка», у складі якої з метою здійснення терористичних актів створені незаконні озброєні підрозділи.

У березні - квітні 2014 року в місті Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 27 квітня 2014 року оголошено «Декларацію про суверенітет Луганської народної республіки» та 11 травня 2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акта про проголошення державної самостійності Луганської народної республіки», за результатами якого проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська народна республіка» (далі - «ЛНР»).

Вказані терористичні організації мають: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

Так, на учасників політичного блоку терористичної організації покладаються наступні обов`язки: створення так званих органів державної влади «ДНР», «ЛНР» та організація їх діяльності; видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ДНР» та «ЛНР»; організація та проведення незаконних референдумів та виборів на територіях, підконтрольних «ДНР» та «ЛНР»; проведення агітаційної роботи серед населення Донецької області та Луганської області щодо діяльності терористичної організації «ДНР» та «ЛНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній терористичній організації та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації та осіб лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу; налагодження взаємодії між лідерами «ДНР» та «ЛНР», представниками влади та Збройних Сил Російської Федерації (далі - ЗС РФ) з метою координації дій щодо застосування актів збройної сили проти держави України, спрямованих на захоплення державної влади в Україні, а також дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для здійснення актів застосування збройної сили проти держави України, зокрема протидії правоохоронним органам та силам Антитерористичної операції (далі - АТО) та Операції об`єднаних сил (далі - ООС); налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітацій, висвітлення діяльності «ДНР» та «ЛНР», дискредитації діяльності органів державної влади України і осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції та формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до захоплення державної влади в Україні та дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України;надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» та «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «ДНР» та «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку терористичної організації покладаються наступні обов`язки: систематична організація та здійснення актів застосування збройної сили проти держави України у особі представників сил АТО, зокрема ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів України і військовослужбовцями Збройних Сил України та інших військових формувань, задіяними у проведенні АТО та ООС; створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності; вербування нових учасників до складу силового блоку терористичної організації «ДНР» та організація їх у групи, навчання, озброєння і керівництво їхніми діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області; вчинення терористичних актів та диверсій на іншій території України; захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами, а також будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення АТО та ООС і забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують діючу владу в Україні; силова підтримка учасників політичного блоку незаконних утворень «ДНР», захоплення, а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації.

На керівників блоків покладається керівництво, організація дій та контроль за діяльністю підлеглих їм співучасників злочину за допомогою керівників груп, що входять до складу вказаних блоків.

Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є насильницька зміна та повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Враховуючи викладене, так звані «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка» є стійким об`єднанням невизначеної кількості осіб (більше трьох), яка створена, з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якої здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, а тому у відповідності до п. 16 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» є терористичними організаціями.

Статтями 17, 65 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Положеннями статті 25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» встановлено, що керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли терористичній діяльності, несуть відповідальність згідно з законом.

Однак, в порушення Конституції України, з квітня 2014 року по теперішній час, з метою реалізації злочинного умислу та досягнення зазначених завдань, учасниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР» здійснюються захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів інфраструктури на території Донецької області та Луганської області, акти застосування збройної сили проти держави України, чиниться збройний опір правоохоронним органам України та іншим представникам сил антитерористичної операції у відновленні територіальної цілісності України та забезпеченні правопорядку, вчиняються інші злочини.

07 квітня 2014 року за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

13 квітня 2014 року через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14 квітня 2014 року №405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», антитерористична операція це комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

При цьому, поняття терористичної організації визначено в статті 1 вищевказаного Закону, відповідно до якого терористична організація це стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене, з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого проведено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Організація визнається терористичною, якщо хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Терористичні організації створюються для вчинення діянь, передбачених частинами 1-3 ст. 258 КК України, а також інших злочинів терористичної спрямованості, тобто діянь, направлених на залякування населення, з метою спонукання держави, міжнародної організації, фізичної чи юридичної особи до прийняття чи відмови від прийняття будь-якого рішення. При цьому, злочини терористичної організації відрізняються від інших споріднених злочинів саме фактором цілеспрямованості залякування населення як засобу досягнення поставленої мети.

Враховуючи вищевикладене, вказані організації «ДНР» та «ЛНР» підпадають під зазначені ознаки терористичної організації, мають стабільний склад лідерів, які підтримують між собою тісні стосунки, централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організацій, а також план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

Відповідно до Звернення Верховної Ради України (далі - ВРУ) до Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН), Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу «Про визнання РФ державою-агресором», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII, Верховною Радою України визнано Російську Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність Ради Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані «ДНР» і «ЛНР» терористичними організаціями.

Заявою «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», яка схвалена постановою Верховної Ради України від 04 лютого 2015 року № 145-VIII, Україна визнала юрисдикцію Міжнародного кримінального суду щодо злочинів проти людяності та воєнних злочинів, скоєних вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян.

Крім того, визнання Верховною Радою України так званої самопроголошених організацій «ДНР» та «ЛНР» терористичними, а численні злочини вчинені представниками терористичної організації «ДНР» та «ЛНР» або за їх участі знайшли своє відображення у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «ДНР» та «ЛНР» терористичними організаціями. Зокрема, у Зверненні ВРУ до ООН, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи (далі - ПАРЄ), Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року за № 129-VIII, та Зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав-членів Європейського Союзу

(далі - ЄС), США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою ВРУ від 14 січня 2015 року за № 106-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтриманого Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22 липня 2014 року за № 1597-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2015 року за № 337-VIII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22 липня 2014 року за № 1596-VII, Постанові ВРУ «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організації «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04 лютого 2015 року за № 145-VIIІ.

Таким чином, Верховною радою України, як єдиним законодавчим органом державної влади, констатовано віднесення «ДНР» та «ЛНР» до терористичних організацій, а відповідних осіб, які забезпечують їх функціонування, як учасників вказаної терористичної організації.

Крім того, Конвенцією ООН проти транснаціональної організованої злочинності від 15 листопада 2000 року зобов`язано держави-учасниці криміналізувати участь в організованій злочинній групі. При цьому відповідно до п. «а» ст. 2 цієї Конвенції організована злочинна група означає структурно оформлену в групу в складі трьох або більше осіб, що існує протягом визначеного періоду часу і діє узгоджено, з метою здійснення одного або декількох серйозних злочинів, визнаних такими відповідно до цієї Конвенції, для того, щоб одержати, прямо або посередньо, фінансову або іншу матеріальну вигоду.

Аналіз кримінального законодавства, Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 27 січня 1977 року № ETSN90, Протоколу, що вносить зміни до Європейської конвенції про боротьбу з тероризмом від 15 травня 2003 року № ETSN190, Резолюції Ради Безпеки ООН від 28 вересня 2001 року№ 1373 по боротьбі з тероризмом, Конвенція Ради Європи про запобігання тероризму від 16 травня 2005 року, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена, як вид злочинної організації за спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності.

Факт створення «ДНР» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЄ від 12 жовтня 2016 року. При цьому в Резолюції зазначено, що «ДНР» та всі її «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом.

Водночас, з метою створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ДНР» як легітимного державного утворення, забезпечення утримання частини території Донецької області, взятої представниками терористичної організації «ДНР» під контроль шляхом насильницьких злочинних дій, її лідерами (під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади РФ) прийнято рішення щодо створення та функціонування окремих установ політичного блоку «ДНР».

У період з квітня 2014 року по теперішній час, з метою виконання завдань терористичних організацій «ДНР»/«ЛНР» до їх складу почали залучатися як громадяни України, так і громадяни Російської Федерації, а також юридичні особи, основною метою діяльності яких є фінансове, матеріальне та інше організаційне сприяння діяльності так званого «ДНР»/«ЛНР».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 3 грудня 2018 року у громадянина України ОСОБА_6 виник умисел на вступ до складу терористичної організації ДНР та прийняття безпосередньої участі у ній шляхом зайняття посади в одній з «установ» її політичного блоку.

3 грудня 2018 року ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, за місцем розташування «Міністрства агропромислової політики и продовольства ДНР», за адресою: Донецька область м. Донецьк, вулиця Артема, 74, усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей терористичної організації «ДНР» щодо насильницької зміни меж території України, діючи умисно, з особистих ідеологічних міркувань, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації та зобов`язався дотримуватися правил поведінки, встановлених у ній, і виконувати визначені їй функції.

Починаючи з 03 грудня 2018 року по даний час ОСОБА_6 займає керівну посаду в «Министерстве агропромышленной политики и продовольствия ДНР», а саме: відповідно до «Указа главы ДНР» ОСОБА_7 № 103 від 03 грудня 2018 року посаду «Министра агропромышленной политики и продовольствия ДНР».

Обіймаючи вищевказану посаду ОСОБА_6 використовуючи надані представниками терористичної організації «ДНР» владні повноваження, будучи особою, на яку покладено персональну відповідальність за діяльність так званого «Министерства агропромышленной политики и продовольствия ДНР» реалізовує його завдання та функції відповідно до положення про «Министерство агропромышленной политики и продовольствия ДНР» як складової частини терористичної організації ДНР.

Серед якого є здійснення керівництва діяльністю Міністерства та персональна відповідальність за виконання завдань та функцій, покладених на Міністерство, розподіл обов`язків між заступниками Міністра, призначення на посади та звільнення з посад (укладання та розривання контрактів) від імені Міністерства керівників територіальних органів Міністерства.

Таким чином, ОСОБА_6 прийняв участь у терористичній організації, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 258-3 КК України, відповідно до вимог ст.377 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленим про розгляд кримінального провадження відносно нього, відповідно до вимог ст.323 КПК України, в судові засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подавав, показання суду не надавав, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 22.01.2025 було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000263 від 20.03.2023 відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст.6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 знав про розпочате кримінальне провадженняпроти нього, він отримав оголошену підозру, повістки про його виклик надсилались захиснику, а інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченого публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, був обізнаним з усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, вжила необхідні заходи для забезпечення обвинуваченого гарантій: бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; бути судженою в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Вказані обставини узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Отже, суд, на підставі викладеного та враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, та ін., згідно із якими, при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов`язаний обґрунтувати чи були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, дійшов виснову, що обвинувачений ОСОБА_6 скористався своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останнього.

Захисник, посилаючись на недоведеність прокурором суб`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, просив суд ухвалити виправдувальний вирок.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, передбаченого ч. 3 ст. 323 КПК України суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.

На підставі ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, згідно із якими, повністю підтвердилось висунуте ОСОБА_6 обвинувачення.

Так, згідно даних витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0000263, 20.03.2023 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів громадських формувань): про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 258-3 КК України про те, що 03 грудня 2018 року по теперішній час громадянин України ОСОБА_6 добровільно займає посаду міністра та виконує організаційно-розпорядчі функції в окремому структурному підрозділі терористичної організації «Донецька Народна Республіка», а саме в «Міністерстві агропромислової політики продовольства ДНР».

Згідно даних витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0000566, 21.10.2022на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів громадських формувань): про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 258-3 КК України про те, що в період з 16.03.2022 по теперішній час окремими громадянами України добровільно займають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в т.зв. «адміністрації м. Маріуполь» Донецької області.

Згідно даних, що містяться у рапорті оперуповноваженого 1 відділу ГВ КІБ ГУ СБ України та Київській області лейтенанта ОСОБА_8 від 19.10.2022, погодженого 20.10.2022 начальником ГВ КІБ ГУ СБ України та Київській області ОСОБА_9 , у ході здійснення заходів із протидії загрозам військової агресії рф, сепаратизму та колабораціонізму, виявлено протиправну діяльність громадянки України ОСОБА_10 . За наявними даними, громадянка України ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) після окупації м. Маріуполь силами РОВ добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме - заступник начальника відділу споживчого ринку, товарів, послуг та АПК Управління агропромислового комплексу, торгівлі та побутового обслуговування т.зв. «Адміністрації м. Маріуполь. Таким чином, в діях ОСОБА_12 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України. Враховуючи викладене, з метою припинення вказаної протиправної діяльності, встановлення причетних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності вважається за необхідне направити матеріали щодо виявленого кримінального правопорушення до органів досудового розслідування у порядку ст.ст. 214 та 216 КПК України для розгляду та прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно даних, що містяться у рапорті оперуповноваженого 1 відділу ГВ КІБ ГУ СБ України та Київській області старшого лейтенанта ОСОБА_13 від 24.01.2023, погодженого 24.01.2023 начальником ГВ КІБ ГУ СБ України та Київській області ОСОБА_9 , виявлена протиправна діяльність громадянина України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), який перебуває на посаді, пов?язаною з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органі влади терористичної організації «ДНР», а саме «Министр агропромышленной политики и продовольствия Донецкой Народной Республики». Встановлено, що ОСОБА_6 подавав на розгляд проекти НПА та інших розпорядчих документів до органів державної влади т.зв. «Донецької Народної Республіки», серед яких т.зв. «апарат уряду ДНР». Крім того, погоджував проекти законів з питань, що належали до компетенції т.зв. «Министерства агропромышленной политики и продовольствия ДНР», призначав та звільняв з посад співробітників т.зв. «Министерства агропромышленной политики и продовольствия ДНР», проводив робочі зустрічі та наради із співробітників т.зв. «Министерства агропромышленной политики и продовольствия ДНР», вносив подання щодо представлення співробітників т.зв. «Министерства агропромышленной политики и продовольствия ДНР» до відзначення нагородами від імені «ДНР» та створював робочі комісії щодо перевірки підприємств та установ на тимчасово окупованій території Донецької області. Враховуючи викладене, в діях вищевказаної особи вбачаються окремі ознаки вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України. З метою припинення вказаної протиправної діяльності, встановлення причетних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності вважається за необхідне направити матеріали щодо виявленого факту кримінального правопорушення до ГСУ СБ України у порядку ст. ст. 214, 216 КПК України для розгляду та прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно даних, що містяться у протоколі огляду з додатком до нього оптичному диску DVD+R до нього, від 16.01.2023, складеного оперуповноваженим ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області старшим лейтенантом ОСОБА_14 в службовому кабінеті №11, за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 35/2, у кримінальному провадженні № 0000566 від 21.10.2022, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, на підставі доручення Головного слідчого управління Служби безпеки України (№6/7249-с від 21.10.2022) вх. №2095іб від 24.10.2022, за участі спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд сайту під назвою «ДОНЕЦКАЯ НАРОДНАЯ РЕСПУБЛИКА ОФИЦИАЛЬНЫЙ САЙТ», в ході якого, зокрема, встановлено, що в орзділі «о РЕСПУБЛИКЕ» в розділі «СОСТАВ ПРАВИТЕЛЬСТВА», вказано перелік посад та дані осіб, які їх займають. Серед зазначеного переліку знаходиться, зокрема « ОСОБА_16 Заместитель Председателя Правительства Донецкой Народной Республики - министр агропромышленой политики и продовольствия Донецкой Народной Республики».

Згідно даних, що містяться у протоколі огляду з додатком до нього оптичному диску DVD+R до нього, від 16.01.2023, складеного оперуповноваженим ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області старшим лейтенантом ОСОБА_14 в службовому кабінеті №11, за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 35/2, у кримінальному провадженні № 0000566 від 21.10.2022, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, на підставі доручення Головного слідчого управління Служби безпеки України (№6/7249-с від 21.10.2022) вх. №2095іб від 24.10.2022, за участі спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд посилання під назвою «О Министре агропромышленой политики и продовольствия Донецкой Народной Республики», після чого відкрився сайт з прикріпленим посиланням на скан-копію документу на одномк аркуші під назвою «УКАЗ ГЛАВЫ ДОНЕЦКОЙ НАРОДНОЙ РЕСПУБЛИКИ О Министре агропромышленой политики и продовольствия Донецкой Народной Республики» з реєстраційним номером «№103» від «03.12.2018», у якому вказано «Назначить Министра агропромышленой политики и продовольствия Донецкой Народной Республики ОСОБА_17 . Настоящий указ вступает в силу со дня его подписания»

Згідно даних, що містяться у протоколі огляду з додатком до нього оптичному диску DVD+R до нього який був переглянутий у судовому засіданні, від 20.01.2023, слідчою 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_18 и в службовому кабінеті №11, за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 35/2, у службовому кабінеті 307, за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33, у кримінальному провадженні № 0000566 від 21.10.2022, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за участі спеціаліста ОСОБА_15 проведено огляд каналу на відеохостингу «Youtube» з назвою « ОСОБА_19 » за посиланням (Інтернет-адресою): « ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому розміщено відеозапис з назвою « ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_4 ». в ході огляду сиготовлено стенограму промови ОСОБА_6 та виготовлено скрін шоти.

Згідно даних висновку експерта від 15.02.2023 №146/1 з додатками до нього ілюстративною таблицею, у відеофайлі ««Место встречи» ОСОБА_21 26.03.2020» при показниках індикатора відліку часу програвача з 00:17 по 00:21, з 00:25 по 00:46, з 01:30 по 01:48, з 01:56 по 02:04, з 02:11 по 02:24, з 02:56 по 03:07, з 03:15 по 03:28, з 03:40 по 03:51, з 03:56 по 04:05, з 04:23 по 04:36, з 04:43 по 04:52, з 05:03 по 05:19, з 05:49 по 06:00, з 06:17 по 06:30, з 06:35 по 06:40, з 07:02 по 07:13, з 07:30 по 07:43, з 07:50 по 08:00, з 08:07 по 08:18, з 08:26 по 08:39, з 08:45 по 08:51, з 10:14 по 10:28, з 10:36 по 10:52, з 11:02 по 11:10, з 11:58 по 12:12, з 12:39 по 12:52, з 13:11 по 13:21 та на фотозображенні із особової картки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданому у якості порівняльного матеріалу (зображення ОСОБА_6 ), зображена одна й та сама особа.

Згідно даних протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 15.03.2023, з додатками до нього, вилученими документами та оптичним диском, слідчою ГСУ СБ України молодшим лейтенантом юстиції ОСОБА_18 у приміщенні ДМС України, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.01.2023, за участю спеціаліста ОСОБА_22 , здійснено доступ до речей та документів, а саме: CD-R диск, білого кольору, номер: LH3181AJ24085563 D3, на якому збережено документи ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_6 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 . За наявною у ДМС інформацією, зокрема, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подав паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 оформлений 08.04.1996 Алчевським МВ УМВС України в Луганській області, при оформлені 20.07.2012 органом видачі 1401 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 та 13.06.2012 органом видачі 1401 паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 (облікова картка особи, на 1 арк., в 1 прим.), який був вилучений.

Згідно даних копії облікової картки Державної міграційної служби України, встановлено анкетні данні ОСОБА_6 та його фотокартка, якими підтверджується, що останній є громадянином України, уродженцем рф, проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлено відомості щодо паспорта громадянина України який є діючим та паспорту громадянина України для виїзду за кордон який втрачений.

Згідно даних листа ГЦОСІ ДПС України №91-39266/0/15/22 від 15.12.22, в межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України повідомлено, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», що функціонує відповідно до Положення про цю базу даних, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за N? 1319/38655 (далі - Положення), відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 01.01.2020 по 15:55 07.12.2022 (теперішній час) в базі даних не виявлено.

Згідно даних листа Пенсійного фонду України від 14.12.2022 № 2800-050202-5/53804 з додатком до нього, встановлено офіційні місця роботи ОСОБА_6 , а саме Донецький національний університет ім. Василя Стуса у період з 01.09.2002 по 31.08.2014; Донецька асоціація студентських правозахисних організацій у період з 01.04.2002 по 30.11.2002; Асоціація випускників економічного факультету ДОННУ у період з 01.11.2003 по 30.04.2004; «Патетік» у період з 01.02.2008 по 30.04.2008.

Згідно даних листа Сіністерства Юстиції України №1258/150085-8-22/19.3.1 від 04.01.2023, за інформацією Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час проведення відділами державної реєстрації актів цивільного стану перевірки, у тому числі за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян, виявлено актовий запис № 75 про шлюб ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , складений 26.02.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Донецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (в актовому записі наявна відмітка про розірвання шлюбу на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.03.2016, справа № 185/1297/16-ц).

Згідно даних листа ГСЦ МВС, з додатком до нього, встановлено, що ОСОБА_6 являється власником транспортного засобу «Форд», д.н.з. НОМЕР_5 .

Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на праві приватної власності ОСОБА_6 належить однокімнатна квартира, за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно даних протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.11.2022, оперуповноваженим ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області старшим лейтенантом ОСОБА_34 в службовому кабінеті N?11, за адресою: м. Київ, вул. Гарматна, буд. 35/2, у кримінальному провадженні N? 0000566, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.10.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України, на підставі доручення Головного слідчого управління Служби безпеки України (вих. N?6/1972т/нсд від 02.11.2022), згідно отриманої санкції (ухвала слідчого судді Київського апеляційного суду ОСОБА_35 N?01-45/824/12967/2022 від 01.11.2022) за результатами проведення ДОТЗ СБ України негласного слідчого (розшукового) заходу зі зняття інформації з електронних інформаційних систем без відома її власника, володільця або утримувача за номером мобільного телефону ? НОМЕР_6 ?, який знаходиться у постійному та одноособовому користуванні громадянки України ОСОБА_36 . В ході якого зафіксовано, зокрема документи які адресовані «Министру агропромышленой политики и продовольствия Донецкой Народной Республики ОСОБА_16 », зафіксовано копії листів за підписом «Министра агропромышленой политики и продовольствия Донецкой Народной Республики» ОСОБА_16 , зафіксовано наказ від 02.11.2021 № 341 за підписом ОСОБА_16 , як «Министерстве агропромышленной политики и продовольствия ДНР».??

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим ОСОБА_6 у їх сукупності, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою.

Так, статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Судом також враховано правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченого до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 08.08.2023, 12.03.2024, 15.04.2024, 30.08.2024, 22.01.2025, 11.04.2025, 16.05.2025 в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_5 здійснював активний захист обвинуваченого, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав в судових дебатах.

У зв`язку із чим, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, провівши згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як участь у терористичній організації.

Доводи сторони захисту щодо відсутності суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, спорстовуються дослідженими під час судового розгляду доказами, якими доведено, що ОСОБА_6 перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області обійняв керівну посаду в «Министерстве агропромышленной политики и продовольствия ДНР», усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, з метою досягнення злочинних цілей терористичної організації «ДНР» щодо насильницької зміни меж території України, діючи умисно, з особистих ідеологічних міркувань, добровільно вступив до складу цієї терористичної організації та зобов`язався дотримуватися правил поведінки, встановлених у ній, і виконувати визначені їй функції.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, характеризуючі дані про його особу, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що об`єктом вчиненого кримінального правопорушення є основи національної безпеки України та дані про його особу.

Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшували покарання та обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його вік, рід занять, займану посаду, факт зайняття ним політичної посади під окупаційною владою, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією закону, за яким визнав його винуватим, у виді позбавлення волі на певний строк, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на певний строк, з конфіскацією всього належного йому майна, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпечність, суд вважає, що в даному конкретному випадку до обвинуваченого ОСОБА_6 слід застосувати додаткове покарання у виді конфіскації належного йому майна, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки, а також враховуючи те, що ОСОБА_6 перебуваючи на керівній посаді терористичного підрозділу «ДНР» отримував грошові винагороди від окупаційної влади.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 258-3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 15 (п`ятнадцять) років,з конфіскацією всього належного йому майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття його під варту.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з залучення експерта в розмірі 9081 (дев`ять тисяч вісімдесят одна) грн. 24 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя