Провадження № 1-кс/344/5463/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , що погоджене прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 22.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_3 , та просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначити заставу в розмірі 111 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування клопотання вказано про те, що ОСОБА_5 , будучи службовою особою, наділеною повноваженнями представника влади, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з депутатом Верховинської селищної ради ОСОБА_7 , у період з 03.06.2025 по 06.08.2025 одержали частинами від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у 8000 (вісім тисяч) доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент одержання становить 333 350,00 грн, що є великим розміром, за сприяння у наданні в оренду земельної ділянки із кадастровим номером :02:003:0927, площею 0,0924 га, яка розташована в по АДРЕСА_1 та наданні дозволу на розміщення тимчасової споруди малої архітектурної форми на вказаній ділянці.

06 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Сторона обвинувачення зазначає, що обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.01.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 18.03.2025, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи від 17.03.2025, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відеоконтролю особи від 10.04.2025, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтролю особи від 30.05.2025, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо- відеоконтролю особи від 04.06.2025, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також зазначео, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п.1 - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в разі доведення його вини в суді;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому в ході досудового розслідування стануть відомі їхні анкетні дані;

- п. 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Таким чином, до підозрюваного ОСОБА_5 вважають, що доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден інший запобіжний захід не може забезпечити вирішення завдань кримінального процесу та запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи вищенаведені ризики, а також особу підозрюваного, обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - неможливе.

До органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим, вважаю за неможливе застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Також запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосувати відносно підозрюваного неможливо, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи про неминучість покарання у вигляді позбавлення волі може переховуватись від органу досудового розслідування, та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задоволити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказала, що визначення застави у розмірі 111 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки розмір застави має визначатись у розмірі не меншому ніж сума отриманої неправомірної вигоди. Обґрунтованість підозри підтверджується всіма долученими матеріалами.

Слідчий клопотання підтримав, просив задоволити.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Зокрема, вказав, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону. У такому не міститься жодного посилання на конкретні докази причетності до висунутої підозри. Ризики є формальними. Також, вважає, що затримання відбулось безпідставно, одразу після обшуку у службовому кабінеті, за яким все, що було необхідно слідству, зокрема документацію, ОСОБА_5 на їх вимогу надано.

Його підзахисний має бездоганну репутації, його неодноразово обирали селищним головою, що свідчить про високу довіру суспільства. Безпідставна підозра лише підриває його репутацію. Просив відмовити у застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Разом з тим, вказав, що рідні ОСОБА_5 мають можливість сплати заставу.

Підозрюваний підтримав позицію захисника. Додав, що підозра повністю безпідставна, у жодну злочинну змову він будь з ким не вступав, і мова про будь-які кошти не йшла. Він має проблеми із тиском, тому коли відбулось затримання йому стало погано. У клопотанні просив відмовити.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали клопотання, дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 22.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 368 КК України.

06.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

06.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у тому, що він підозрюється в одержанні як службовою особою, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди у великому розмірі для себе та третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

Обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться у матеріалах клопотання, а саме копіях: протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 18.03.2025, протоколу за результатами НСРД - -аудіо, -відеоконтроль особи (проміжний) від 17.03.2025, протоколу за результатами НСРД - -аудіо, -відеоконтроль особи від 10.04.2025, протоколу за результатами НСРД - -аудіо, -відеоконтроль особи від 30.05.2025, протоколу за результатами НСРД - -аудіо, -відеоконтроль особи від 04.06.2025; рішення Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 25.01.2024 у справі №455-34/2024; протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 03.06.2025, протоколу за результатами НСД «спостереження за особою» від 03.06.2025, протоколу огляду та вручення грошових коштів від 06.08.2025 в сумі 6500 доларів США, протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 06.08.2025, протоколі обшуку від 06.08.2025, в ході проведення якого вилучено 6500 доларів США.

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Стороною обвинувачення доведено, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в разі доведення його вини в суді; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може приховувати докази. Той факт, що згідно протоколу обшуку 06.08.2025 було вилучено із службового кабінету необхідні речі та документи, не виключає необхідності припинення подальших слідчих( розшукових) дій.

Також враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні у майбутньому.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню або ж створять загрозу суспільству.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування, враховуючи, що про кримінальне провадження стороні захисту стало відомо після затримання, оголошення підозри 06.06.2025.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваного ОСОБА_5 , його вік ( виповнилось 66 років), те, що одружений, проживає з дружиною, перебуває на посаді селищного голови.

Суд також бере до уваги те, що підозрюваний будучи селищним головою підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за ч. 3 ст. 368 КК України, що зумовлено корисливими інтересами, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному вказаного кримінального правопорушення, має місце також в умовах воєнного стану, що підтриває довіру суспільства до органів державної владси. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, особливо в умовах воєнного стану, який запроваджений на території України.

У справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, слідчий суддя оцінює суворість можливого покарання для підозрюваного та визнає за реальну небезпеку можливість здійснення ним перешкод слідству у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Обираючи вид запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує, що застосування особистого зобов`язання є недостатнім для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; письмових зобов`язань про поруку від осіб, які заслуговують на довіру, слідчому судді не надходило; домашній арешт є недостатнім запобіжним заходом для уникнення перелічених вище ризиків.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки як вже зазначено в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою не встановлено.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч.5 ст.182 КПК України).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях стверджує, що розмір застави має оцінюватись, з огляду на, з-поміж іншого, ступінь вірогідності того, що перспектива втрати застави або вжиття заходів проти його поручителів у випадку неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі («Гафа проти Мальти» (Gafa v. Malta) від 22.05.2018, заява № 54335/14, § 70; «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, заява № 12050/04, § 78).

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. З іншого боку, розмір застави не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов застави, це фактично призвело б до подальшого безальтернативного ув`язнення підозрюваного.

Розмір неправомірної вигоди слідчий суддя враховує як один із критеріїв визначення розміру застави поряд із іншими. При цьому слідчий суддя вважає, що застава у у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки, перспектива втрати грошового забезпечення у такому розмірі, у випадку порушення покладених обов`язків, не буде слугувати достатнім стримуючим фактором для запобігання ризикам.

Також слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір неправомірної вигоди, встановлені ризики в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, зокрема його віком, сімейний стан, міцністю соціальних зв`язків.

Водночас, слідчий суддя також враховує, що застава може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною та/або юридичною особою (заставодавцем), що передбачено ч.2 ст.182 КПК України.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім, з урахуванням відомостей щодо сімейного, майнового та соціального стану підозрюваного ОСОБА_5 а також тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що застава у розмірі 111 розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб, що становить 336 108 грн., не буде завідомо непомірною для підозрюваного та разом з процесуальними обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, які слід покласти на нього, забезпечить належну процесуальну поведінку останнього, запобігатиме існуючим ризикам та буде співмірною встановленим в ході розгляду клопотання обставинам.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 жовтня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк дії ухвали до 03 жовтня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити заставу у розмірі 111 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 336 108 ( триста тридцять шість тисяч сто вісім ) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк : ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 03 жовтня 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування із свідками, іншим підозрюваним у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП України в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення копії даної ухвали.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1