Справа № 308/3065/25
У Х В А Л А

03 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, заявлені в рамках розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 від 15.08.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 від 15.08.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 Кримінального кодексу України

Під час проведення судового засідання прокурором заявлено клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу в виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, оскільки обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Усвідомлюючи можливу міру і строк покарання за скоєне, в разі застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_4 задля уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; на даний час вже встановлено факт тиску обвинуваченим ОСОБА_4 на свідків у кримінальному провадженні; обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаний про обставини кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, матиме реальну можливість будь-яким чином перешкоджати всебічному, повному і неупередженому дослідженню його обставин та в цілому належному виконанню завдань кримінального провадження; беручи до уваги, що ОСОБА_4 інкримінуються умисні тяжкі корупційні кримінальні правопорушення, досліджуються обставини можливої його причетності до вчинення інших кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані підстави вважати про присутність ризику вчинення інших злочинів.

Через канцелярію суду захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 подано до суду клопотання про визначення його підзахисному ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави як альтернативи триманню під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 перебуває під вартою вже понад 9 місяців, за цей час нових порушень або обставин, які б свідчили про неможливість забезпечення процесуальної поведінки більш м`якими заходами, не встановлено; стороною обвинувачення не надано нових доводів, які б виправдовували подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Позиції сторін кримінального провадження.

Прокурор під час проведення судового засідання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу просив відмовити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу. Підтримав своє письмове клопотання про визначення його підзахисному альтернативного запобіжного заходу у виді застави. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала зазначену позицію та просила її врахувати при ухваленні рішення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що подане клопотання є необґрунтованим, а наведені прокурором ризики жодним чином не підтверджені належними доказами. Клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно нього або альтернативний запобіжний захід у виді застави або обрати йому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_9 вирішення клопотань залишив на розсуд суду.

Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, наявність судимостей у обвинуваченого тощо.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання щодо обрання заходу забезпечення кримінального провадження, бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінуються вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.368 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, ч.1 ст.369 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, та ч.5 ст.426-1 КК України, даний злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, реєстру матеріалів досудового розслідування, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування слідчим суддею 23.09.2024 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави та покладенням відповідних обов`язків в разі внесення застави. ОСОБА_4 вніс відповідний розмір застави на спеціальний рахунок ТУ ДСА, втім, у зв`язку з порушенням ОСОБА_4 покладеного на нього обов`язку не спілкуватися зі свідками у кримінальному провадженні, слідчим суддею ухвалою від 08.11.2024 змінено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а заставу звернуто в дохід держави.

18.12.2024 ухвалою слідчого судді продовжено відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 16.02.2025, включно.

12.02.2025 ухвалою слідчого судді продовжено відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 12.03.2025, включно.

04.03.2025 ухвалою суду продовжено ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 02.05.2025 року включно. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначено.

21.04.2025 ухвалою суду продовжено ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 19.06.2025 року включно. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначено.

09.06.2025 ухвалою суду продовжено ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 07.08.2025. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначено.

11.07.2025 ухвалою суду продовжено ОСОБА_4 обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 08.09.2025. Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави обвинуваченому ОСОБА_4 не визначено.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а застосування запобіжного заходу бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Аналізуючи зазначені прокурором ризики, суд визнає реальним ризик неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого у виді можливого переховування від суду.

Враховуючи, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відносяться до нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, а також беручи до уваги вид і розмір покарання, яке може бути призначене у разі визнання його винним, суд приходить до висновку, що останній має об`єктивну можливість переховуватися від суду. Це свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 також зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Водночас суд дійшов висновку, що ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків у даній справі є неактуальним, оскільки всі свідки сторони обвинувачення вже були допитані в судовому засіданні. Щодо свідка ОСОБА_10 , прокурор відмовився від його допиту, у зв`язку з чим підстави вважати, що обвинувачений може впливати на нього чи інших осіб, відсутні. Отже, посилання сторони обвинувачення на існування такого ризику суд визнає формальними і такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, суд не може погодитися з їх наявністю. Сторона обвинувачення, заявляючи про ці ризики, не надала жодних належних доказів, обмежившись лише припущеннями, які не можуть бути покладені в основу висновку про їх існування.

Щодо розміру застави та обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на обвинуваченого.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

У даному кримінальному провадженні встановлено, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 вже обирався альтернативний запобіжний захід у виді застави, однак його умови були порушені, зокрема через незаконний вплив на свідків. Саме ця обставина була підставою для застосування до нього тримання під вартою без визначення застави.

Разом з тим, суд бере до уваги, що на теперішній час усі свідки сторони обвинувачення вже допитані в судовому засіданні, а прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_10 . У зв`язку з цим ризик незаконного впливу на свідків більше не є актуальним. З огляду на зміну обставин суд вважає можливим визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка відповідатиме тяжкості інкримінованих діянь та забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

Визначаючи розмір застави, який необхідно встановити, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Зі змісту рішень Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Мангурас проти Іспанії», «Істоміна проти України», гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума застави повинна бути оцінена враховуючи особу самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у разі неявки в судове засідання, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу. При цьому, не допускається встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави і перетворюється на безальтернативне ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини також наголошує, що якщо на карту поставлене право на свободу, гарантоване ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, влада повинна приділяти питанню встановлення відповідного розміру застави таку ж увагу, якби це стосувалося обґрунтування необхідності тримання особи під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого, як і його статки не можуть бути вирішальними факторами, що виправдовують суму застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, тобто нетяжкого кримінального правопорушення; злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що відноситься до категорії тяжких; а також злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України, який віднесено до особливо тяжких. Відтак, з урахуванням положень п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо нього, за загальним правилом, підлягає визначенню у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на тяжкість та характер інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, роль останнього у їх вчиненні, обставини кримінального правопорушення, а також індивідуальні особливості обвинуваченого, зокрема те, що він має зареєстроване місце проживання, одружений, виховує двох малолітніх дітей, є військовослужбовцем, офіцером, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, неодноразово відзначався грамотами та медалями, у тому числі вищими посадовими особами держави, слідчий суддя доходить висновку, що застава у сумі до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в повній мірі буде здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.5 ст.194 КПК України для зменшення встановленого судом ризику слід покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені цією нормою, необхідність застосування яких стороною обвинувачення доведено, а саме: прибувати до суду за кожним викликом, вимогою та визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (Ужгородський район), без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду закордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну).

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 197, 309, 314, 315, 316 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково, а клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.368, ч.1 ст.369, ч.5 ст.426-1 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до: 01.11.2025.

Визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі двісті дев`яносто прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 878 120,00 грн.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом, вимогою та визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає (Ужгородський район), без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду закордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищевказаних обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення. Строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначити до 01.11.2025. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_11