Провадження № 1-кп/750/196/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подані у кримінальному провадженні, внесеному 18.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 по обвинуваченню:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 ч.1 ст. 114-1, ч. 3 ст.332, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст.114-1, ч. 3 ст.332, ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурором подані клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , так як строк його дії закінчується 30.08.2025, а ризики, які виправдовують тримання під вартою зазначених осіб, не зменшилися, судове провадження не може бути завершено до спливу продовженого строку дії запобіжного заходу. Клопотання подав в письмовій формі.

Клопотання щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 мотивовано тим, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень. Ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені на досудовому розслідуванні, продовжують існувати і не зменшились, застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому не забезпечить запобіганню цим ризикам.

Вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи, що вчинив тяжкі злочини, за які передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі, може змінити місце свого проживання, в тому числі шляхом виїзду за кордон, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, має закордонний паспорт. Ризик, визначений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні. Розмір застави просив не визначати в силу ч. 6 ст.176 КПК України.

Клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 прокурором обґрунтовується тим, що обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання, може змінити місце свого проживання, в тому числі шляхом виїзду за кордон, оскільки може використати свої зв`язки у ІНФОРМАЦІЯ_3 та у ІНФОРМАЦІЯ_3 , які можуть виготовити підроблені документи для безперешкодного перетину державного кордону України. Також прокурор стверджує про існування ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вже був зафіксований факт розмови обвинуваченого з іншими особами, в ході яких він обговорює спробу ведення органу досудового розслідування в оману. Також на думку прокурора більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не може бути застосований до обвинуваченого. Розмір застави просив не визначати в силу ч. 6 ст. 176 КПК України.

В судовому засіданні учасники висловили наступні позиції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заявив, що копію даного клопотання він не отримував. Послався на те, що він має декілька електронних адрес, проте він не зобов`язаний перевіряти на всіх них надходження кореспонденції. Звернув увагу, що раніше прокурор попереджав в телефонному режимі про необхідність отримання клопотання. Просив відмовити в задоволенні клопотання, посилаючись на те, що ризики, на які вказує прокурор взагалі не існують. Обґрунтованості у триманні ОСОБА_5 під вартою нема.

Обвинувачений ОСОБА_5 позицію свого захисника підтримав. Оголосив та подав письмове клопотання, в якому просив визначити йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою для участі в захисті Батьківщини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 зазначив, що у прокурора був прямий обов`язок надіслати клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу через систему Електронний суд, де кожен адвокат має свій власний кабінет, не порушуючи при цьому ст. 6 Конвенції та ст.19 Конституції України. Клопотання вважав, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню. Звернув увагу на те, що безальтернативна форма клопотання є недопустимим. Доказів впливу на свідків нема. Прокурором не обґрунтовано можливість застосування до обвинуваченого будь-якого іншого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 свого захисника підтримав.

Заслухавши думку учасників справи, перевіривши доводи прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частина 2 ст. 331 КПК України регламентує, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 21.05.2025 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 30.08.2025, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання доцільності продовження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує характер висунутого їм обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, та погоджується з доводами прокурора про те, що обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість і невідворотність покарання, що загрожує їм в разі визнання винуватими, можуть переховуватись від суду. Таке переховування, на переконання суду, може мати місце і в межах території України. Крім того, додатково ОСОБА_4 має інвалідність 2 групи, що дає йому право виїзду за межі України.

Суд, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винності обвинувачених в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, вважає, що, в даному випадку наявна обґрунтована підозра, що обвинувачені вчинили злочини, що, на думку суду, підтверджується скеруванням до суду обвинувального акту.

Крім цього, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, які на даний час не надали свої покази безпосередньо під час судового розгляду, з метою зміни їхніх показань на свою користь. Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

Тобто, наявні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, не відпали і продовжують існувати.

На переконання суду застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ними встановлених ризиків, ґрунтуються на сукупності встановлених обставин, наведених у цьому рішенні, з урахуванням відомостей про осіб обвинувачених.

Тим більше, характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим злочинів безумовно свідчать про підвищену суспільну небезпеку, а наявність висунутого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, з огляду на положення ч. 6 ст. 176 КПК України, за наявності ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, не передбачає застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У рішенні Конституційного Суду України №7-р (ІІ) 2024 від 19.06.2024 звернуто увагу, що законодавець визначив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за частиною шостою статті 176 Кодексу без доведення прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 Кодексу. Однак це не позбавляє можливості слідчого суддю, суд застосувати інший, більш м`який, запобіжний захід, визначений Кодексом. Відповідно до Кодексу можливість застосування застави до особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, визначених частиною третьою або четвертою статті 183 Кодексу особливий порядок застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за ч. 6 ст. 176 КПК України забезпечує суду можливість застосувати такий запобіжний захід лише на підставі вмотивованого судового рішення, як того вимагають стаття 8, ч.2 ст.29 Конституції України.

Разом з тим, з урахуванням викладеного, а також позиції Європейського суду з прав людини та рішення Конституційного Суду України від 25 червня 2019 7-р/2019, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та її розміру у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 114-1 КК України, є дискреційним повноваженням суду.

Враховуючи всі обставини справи, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для визначення обвинуваченим альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про визначення йому запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою для участі у захисті Батьківщини, то дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, ст. 616 КПК України передбачає можливість скасування запобіжного заходу для проходження військової служби, проте такого право позбавлені особи, які обвинувачуються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, до яких відноситься злочин, передбачений ст. 114-1 КК України, у вчиненні якому обвинувачується ОСОБА_5 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо твердження захисника ОСОБА_6 що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу прокурор повинен надіслати захисникам в порядку ст. 35 КПК України, то суд вважає його безпідставним, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Главою 18 КПК України, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 184 КПК України передбачено, що клопотання надається обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. Статтею 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньо ухвали про тримання під вартою. Прокурором зазначені строки були дотримані. Клопотання були вручені обвинуваченим в установі їх тимчасового тримання 05.08.2025, суду клопотання було надано 20.08.2025, в той час як строк дії попередньої ухвали закінчується 30.08.2025.

Жодна із норм КПК України не визначає обов`язок прокурора надсилати клопотання про продовження строку запобіжного заходу захисникам з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, в тому числі і ст. 35 КПК України. Суд враховує, що прокурором копії клопотання були надіслані захисникам на їх офіційні електронні адреси.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 17 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до 17 жовтня 2025 року, без визначення розміру застави.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 21.08.2025 об 11 год 55 хв.

Суддя ОСОБА_9