Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 531/1838/21
Провадження № 1-кп/553/30/2025
У Х В А Л А

Іменем України

10.07.2025м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

представника заявниці ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000025 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2021 року в провадження Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави, згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 01 вересня 2021 року, надійшло кримінальне провадження № 0000025 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінаьних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України.

21 жовтня 2021 року підготовче провадження закрито, призначено дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року виділено в окреме провадження в копіях матеріли щодо обвинувачених ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч. 2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, разом з угодою про визнання винуватості від 20.04.2023 року, присвоївши виділеному кримінальному провадженню окремий унікальний номер та номер провадження, визначивши, при цьому, в порядку ст. 35 КПК України, інший склад суду, який має розглядати дане виділене кримінальне провадження.

Відповідно до ухвали суду від 16 травня 2024 року, виділено в окреме провадження в копіях матеріали щодо обвинувачених ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України разом з угодою про визнання винуватості від 16.05.2024 року, присвоївши виділеному кримінальному провадженню окремий унікальний номер та номер провадження, визначивши, при цьому, в порядку ст. 35 КПК України, інший склад суду, який має розглядати дане виділене кримінальне провадження.

Ухвалою від 10.12.2024 року , виділено в окреме провадження в копіях матеріали щодо обвинуваченого ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурором було внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відносно ОСОБА_8 , без застосування електронних засобів контролю в обгрунтування вказаного клопотання прокурором вказувалось наступне.

Ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду місті Полтави від 02.09.2021 року, обвинуваченому ОСОБА_8 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 10.03.2023 року, змінено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 402 600,00 грн.. 27 березня 2023 року ОСОБА_8 звільнено з- під варти під заставу.

Згідно ухвали Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави від 25 травня 2023 року, змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді застави шляхом обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 25 травня 2023 року по 23 липня 2023 року, без права внесення застави.

Відповідно до ухвали Подільського (Ленінського) районнного суду міста Полтави від 22 червня 2023 року, продовжено термін дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, терміном на 60 днів до 20 серпня 2023 року, включно.

Ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави від 17 серпня 2023 року, обвинуваченому ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням електронних засобів контролю, з покладенням ряду обов`язків: прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження №531/1838/21, за першою вимогою; цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; носити засіб електронного контролю; утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з обвинуваченими, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Відовідно до ухвали суду від 16 січня 2024 року, ОСОБА_8 змінено адресу раніше застованого запобіжного заходу на адресу: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року, змінено ОСОБА_8 запобіжних захід з цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю на домашній арешт у нічний час доби, без застосування електоронних засобів контролю.

Відповідно до ухвали суду від 16 травня 2024 року, змінено ОСОБА_8 адресу виконання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без використання засобів електронного контролю, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АДРЕСА_2 на адресу АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14 червня 2024 року, продовжено ОСОБА_8 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю, терміном на 60 днів, який спливає 16 липня 2025 року.

В обгрунтування клопотання прокурором вказувалось про те, що, відповідно до ст. 177 КПК України, існують ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Прокурором вказувалось про те, що існують реальні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, повернутися до протиправної діяльності, чинити тиск на свідків, потерпілих, з огляду на вчинення ними особливо тяжкого злочину корисливої спрямованості із застосуванням насильства, відсутності постійного офіційного джерела доходу.

Поряд з цим, прокурором вказувалось про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів неможливе, оскільки не здатне запобігти вищевказаним ризикам та може негативно впливати на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Прокурор вказував на те, що, зважаючи на введення воєнного стану на території України, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим, значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе перешкоджати обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 ..

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , підтримав позицію сторони захисту обвинуваченого щодо вирішення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу щодо останнього.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - авдоката ОСОБА_9 ..

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 підтримали думку своїх та інших захисників.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як встановлено в ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість доводів у клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , приходить до наступного висновку.

Згідно ухвали слідчого судді Шевченківського (Октябрського) районного суду м. Полтави від 05 червня 2021 року, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ..

Так, ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду міста Полтави від 02 вересня 2021 року, ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.

Даною ухвалою суду було покладено наступні обов`язки на обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: прибувати за кожною окремою вимогою суду, слідчого, прокурора у встановлений у вимозі час; не залишати місце свого проживання у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв.; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого проживання; утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками, для запобігання спробам незаконно впливати на вказаних осіб; не виїжджати за межі Полтавського (Карлівського) району Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 10.03.2023 року, змінено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з домашнього арешту у нічний час - на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, визначено суму застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 402 600,00 грн.. 27 березня 2023 року ОСОБА_8 звільнено з- під варти під заставу.

Згідно ухали суду від 25 травня 2023 року, змінено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою, строком на 60 днів, починаючи з 25 травня 2023 року по 23 липня 2023 року.

Вказана ухвала була перевірена в апеляційній інстанції та залишена в силі.

Відповідно до ухвали Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 17 серпня 2023 року, змінено відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, із застосуванням електронних засобів контролю та з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Ухвалою Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року, ОСОБА_8 змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, без використання електронних засобів контролю, строк якого спливає 16.07.2025 року.

Відповідно до ухвали Подільського (Ленінського) районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року, змінено адресу виконання заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без використання засобів електронного контролю відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АДРЕСА_2 - на адресу АДРЕСА_1 .

Згідно п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема щодо незаконного, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах диспозитивності. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд, вислухавши прокурора, сторону захисту, приходить до висновку про обгрунтованість доводів прокурора щодо доцільності продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю та встановлення відповідних процесуальних обов`язків.

Суд констатує, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 сталих соціальних зв`язків, репутації, майнового стану та стану здоров`я, в тому числі наявності на утриманні малолітньої доньки та дружини, підтверджено стороною захисту належними і допустимими доказами.

Так, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Карлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного межрегіонального управління Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 10 серпня 2023 року народилась ОСОБА_18 , батьками якої вказані: ОСОБА_8 та ОСОБА_19 .

Дані обставини є повними, належними та достатніми для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосуванням електронних засобів контролю.

Разом з вищенаведеним, ураховуючи наведені вище фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, його майновий стан та інші нові життєві обставини, суд також приймає до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого, яка суттєво змінилась в позитивну сторону, суд вважає за можливе продовжити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без застосування електронних засобів контролю та встановлення певних процесуальних обов`язків, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 з урахуванням забезпечення прав малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи, є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_8 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі істотно зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Разом з цим КПК України передбачено два запобіжні заходи, які в розумінні цілей статтей 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є позбавленням свободи, яким є домашній арешт та тримання під вартою. Що стосується домашнього арешту, особа не ставиться у вкрай вразливе становище, тоді як при обранні особі тримання під вартою вона опиняється в неналежних умовах тримання під вартою під повним контролем держави, тобто є цілком вразливою.

Під час розгляду питання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу судом встановлено, що на даний час значно зменшились ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки. ОСОБА_8 за умови домашнього арешту у нічний час доби позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що дає підстави суду для висновку про те, що подальша дія відносно обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби є виправданим та для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи, на даний час буде достатнім визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням стану здоров`я останнього, його репутації, міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, без застосування електронних засобів контролю з встановленням певних процесуальних обов`язків.

Поряд з цим, на адресу суду заявником ОСОБА_10 подано клопотання про скасування арешту, та повернення коштів, в якому остання прохала скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року, на грошові кошти належні їй, ОСОБА_10 в сумі 350 000,00 грн.

В обґрунтування клопотання заявницею вказувалося про те, що 06 березня 2021 року в рамках кримінального провадження № 1-кс/531/148/21 в помешканні ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить завяниці на праві власності, працівниками поліції без участі останньої, так як на час вчинення вказаних дій, остання офіційно перебувала в республіці Польша та працевлаштована. Під час обшуку квартири, яка належить їй на праві власності, були вилучені грошові кошти в сумі 350 000,00 грн, які, як стверджує заявиця, є її особистими коштами. В обгрунтування даного тверджння завяниця вказувала, що кошти в сумі 350 000,00 грн, є її особистими, так як вона їх отримала в республіці Польща , працюючи на виробництві та зберігала їх за місцем проживання.

Поряд з цим, в клопотанні заявницею вказувалось про те, що в подальшому на вказані грошові кошти було накладено арешт, що позбавляє її можливості користуватися та розпоряджатися грошовими коштами, які вона отримала, офіційно працюючи в республіці Польща.

Враховуючи, що на вилучені під час обшуку у неї грошові кошти накладено арешт, тому звернулась до суду з вказаною заявою.

В судовому засіанні предсьанвик заявниці ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_11 , підтримала вказану заяву та наполягала на її задоволенні, вказуючи при цьому, що грошові кошти, які на даний час обтяжені арештом у рамках даного кримінального провадження, попри те, що є особистими коштами ОСОБА_10 , процесуальний статус якої в еьому не визначений.

Прокурор в судовому засіданні при вирішенні даного клопотанння покладався на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення учасників провадження захисників обвинувачених, обвинувачених, які не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_10 , дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що клопотання ОСОБА_10 підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12.03.2021 року накладено арешт на грошові кошти в сумі 350 000,00 грн., які були вилучені в ході проведення обшуку 06 березня 2021 року у помешканні ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу обшуку від 06.03.2021 року, у будинку, що належаить на праві власності ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_3 було вилучено вказані грошові кошти.

При вирішенні питання про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя виходив з тих обставин, що в ході досудового розслідування на той час було встановлено, що вказані грошові кошти є речовими доказами по справі, можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як вбачається із ухвали, підставою для накладення арешту слугувало те, що спірні грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано мають статус речових доказів у зазначеному кримінальному провадженні, та з метою їх збереження накладено арешт., проте родових ознак даних коштів слідчим суддею вказано не було.

Всупереч цьому, відповідно до обвинувального акту в результаті злочинного розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 обвинувачені заволоділи грошовими коштами в сумі 1 850 000 грн., без зазначення родових ознак,що вказує про те, що формулювання пред`явленого обвинувачення усім обвинуваченим в тому числі ОСОБА_4 , не містить фактичних даних щодо походження грошових коштів, в сумі 350 000,00 грн. та їх родових ознак. В той же час вказані кошти, належні потерпілим ОСОБА_22 , в ході досудового розслідування не були ідентифіковані у спосіб встановлений законом.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Частиною другою цієї статті визначені випадки, у яких допускається арешт майна, а саме з метою:

-збереження речових доказів;

-спеціальної конфіскації;

-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже, чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту на гроші з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як було встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.04.2020 року, квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_23 , на підставі договору купівлі - продажу серія та номер 271, виданою 15.04.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_24 ..

Судом беззаперечно встановлено, що власником квартири АДРЕСА_5 , де 06 березня 2021 року було проведено обшук та де і були вилучені грошові кошти, є - ОСОБА_10 ..

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Карлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала шлюб з ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що здійснено актовий запис № 40 від 15.06.2021 року. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу - ОСОБА_25 змінила на ОСОБА_10 ..

Заявницею до матеріалів клопотання додано копії довідок про отримання заробітої плати ОСОБА_23 за місцем роботи у у Републіці Польща за 2018, 2019, 2020, 2021 роки, помісячно, вказані кошти вона потім конверувала зі злотих у гривні.

В судовому засіданні предстваник заявниці - адвокат ОСОБА_11 вкахувала про те, що вилучені у помешканні, яке належить на праві власності ОСОБА_23 в ході обшуку грошові кошти у сумі 350 000 грн. є її особистими, так як є її заробітком, який отриманий нею офіційно на виробництві у Республіці Польща.

Дані твердження сторони заявника щодо джерела походження коштів, розмір яких є значним, пітверджуються поясненнями представника заявниці - адвоката ОСОБА_11 та матераілами доданими до матеріалів клопотання.

Дані обставини, що мають істотне значення, для розгляду даної заяви, не були спростовані в судовому засіданні іншими учасниками процесу.

Так, в ухвалі про накладення арешту відсутні будь-які дані, які б вказували, що належні ОСОБА_10 , які є заробітною платою отриманого нею на виробництві у Республіці Польща, набуті саме кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує про необгрунтованість накладення арешту в даній частині.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_10 не має жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні та не була допитана під час досудового розслідування, як власник житла де і були вилучені дані кошти на предмет їх походження та належності.

Положеннями ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Суд приходить до висновку, що позбавлення заявника права розпоряджатися власними грошовими коштами за умови недоведеності, що дані грошові кошти є предметом кримінального протиправного, діяння та посягання .

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово акцентував увагу на тому, що обмеження володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22.09.1994 року Series A № 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» заява № 48191/99, п.п. 49-62, від 10.05.2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series A № 52).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series А № 98). Зі змісту ухвали слідчого судді випливає, що при накладенні арешту на грошові кошти заявника, питання співрозмірності і розумності слідчим суддю не досліджувалось взагалі.

Прокурором не надано жодного доказу, що вилучене та арештоване майно було набуте протиправним шляхом та отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують подальший ступінь втручання у права і свободи заявника, зокрема право володіння користування своїм майном, що прямо вказує про безпідставність накладення в ході досудового розгляду арешту на грошові кошти в даній частині.

З системного аналізу наведених вище обставин та норм права суд приходить до висновку, що обтяження арештом грошових коштів належних ОСОБА_23 ) в сумі 350 000,00 грн, є неспівмірним та вказує, що подальше застосування такого виду забезпечення кримінального провадження стосовно грошових коштів належних ОСОБА_10 знаходиться поза розумною межею, яка повинна виправдовувати саме такий спосіб втручання у права власника майна. У зв`язку з цим на даний час наявні правові підстави для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174, 177-179, 181,182, 183, 197, 331, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження терміну дії заходу забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вжитих в рамках кримінального провадження № 0000025 від 21.01.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 27, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 27, ч.5 ст. 185 КК України задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити у вигляді домашнього арешту у нічний час доби без використання засобів електронного контролю.

Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 531/1838/21, за першою вимогою;

- у нічний час доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку з обвинуваченими, потерпілими та свідками у кримінальному провадженні № 531/1838/21.

Строк дії ухвали становить 60 днів з 10 липня 2025 року по 07 вересня 2025 року, включно.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , контроль за виконанням запобіжного заходу ОСОБА_8 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що порушення умов дії домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_8 за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Клопотання ОСОБА_10 про скасування арешту та повернення коштів - задовольнити.

Скасувати арешт накладений згідно ухвали слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 12 березня 2021 року, на грошові кошти належні ОСОБА_10 , в сумі 350 000,00 грн.

Зобов`язати старшого слідчого СВ СУ ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_27 повернути ОСОБА_10 кошти в розмірі 350 000,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з для проголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, в той самий строк з моменту вручення їм копії судового рішення.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1