Справа № 357/6906/25
У Х В А Л А

21.05.2025 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» клопотання

ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до вимог Кримінального кодексу України та змін, внесених Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ОСОБА_5 , засуджений ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

12.05.2025 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, в якому просив застосувати до нього положення ч. 2 ст. 74 КК України та звільнити його від покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2023 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до положень Закону України від 18 липня 2024 року № 3886-ІХ, оскільки вартість викраденого майна за вказаним вироком була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжки, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-1Х не є кримінально-караним на цей час.

Засуджений в судовому засіданні своє клопотання підтримав, просив задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання в частині звільнення засудженого від покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2023 року.

У судовому засіданні представник колонії при розгляді даного клопотання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, представника колонії та позицію засудженого, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.

Встановлено, що вироком Подільського районного м. Києва від 19.04.2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Згідно вказаного вироку, ОСОБА_3 засуджено за закінчений замах на викрадення 10.02.2023 чужого майна (крадіжку) повторно, в умовах воєнного стану на суму 299 грн. 00 коп.

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на 2 роки 2 місяці, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого ОСОБА_3 покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2023 враховуючи положення ст. 72 КК України, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Згідно ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_3 зараховано в якості відбутого покарання строк попереднього ув`язнення за вироком Подільського районного суду міста Києва від 19.04.2023, зокрема з 10.02.2023 до 19.04.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 74 КК України.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

9 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Відповідно до вказаного Закону діяння, пов`язані з викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з моменту набрання чинності Законом вважаються дрібним викраденням чужого майна, відповідальність за що передбачена ст. 51 КУпАП, тобто перестали бути кримінально караними.

Відповідно до положень ст. 4 КК України злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12 судам нагадується, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За змістом ч. 1ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 серпня 2024 року (справа № 567/507/23, провадження № 51-7110 км 23), Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Судувід 07.10.2024 року (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХПодаткового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року установлено прожитковий мінімум для працездатної особи у розмірі 2684 грн. Відтак сума соціальної пільги у 2023 році становила 1342,00 грн. Відповідно два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 1 січня 2023 року складали 2684 грн.

Таким чином, діяння передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2023 року, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , з огляду на передбачений ст. 58 Конституції України і ст. 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі, не можуть вважатись кримінальними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останнього засуджено, не перевищує граничної вартості майна, за викрадення якого передбачено саме кримінальну відповідальність.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи, що у вчинених засудженим діяннях, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185КК України за вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2023 вартість викраденого майна була меншою двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день вчинення крадіжок, тобто вчинені ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-1Х не є кримінально-караними на цей час, суд дійшов висновку про необхідність звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, а також з цих підстав виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частин вироку Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2024 року посилання на засудження ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

У цьому зв`язку клопотання засудженого підлягає задоволенню.

На підставі викладено та керуючись ч.ч. 1, 3 ст. 5, 7ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. п. 13 ч. 1 ст. 537 та ч.1 ст. 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 19.04.2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки, у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року, негайно.

Виключити з вступної, мотивувальної та резолютивної частин вироку Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2024 року посилання на засудження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважати засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.07.2024, до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 2 (два) місяці, який виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.02.2023 до 19.04.2023.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_6