ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції надані матеріали справи у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000363 від 14.11.2024 року, за апеляційною скаргою прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 червня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м. Сокиряни) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанту поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про визначення порядку зберігання речових доказів шляхом передачі в управління АРМА у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000363 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав до арешту грошових коштів, так як вказане питання уже було предметом розгляду, арешт накладено. А тому відсутні докази, які б давали підстави вважати, що на даний момент виникла підстава для накладення повторного арешту на грошові кошти.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, з якої вбачається, що вона просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про передачу арештованого майна в Управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000363 від 14.11.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при розгляді клопотання слідчого про визначення порядку зберігання речових доказів шляхом передачі в управління

ЄУНСС: 722/2411/24 Слідчий суддя: ОСОБА_9

Номер провадження: 11-сс/822/153/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

АРМА слідчий суддя невірно надав оцінку поставленому на розгляд суду питанню, здійснив підміну юридичних понять, через що ухвалив незаконне судове рішення.

Стверджує, що кримінально процесуальне законодавство передбачає спеціальну процедуру (особливий спосіб) визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі в управління АРМА, а саме звернення із відповідним клопотанням про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні та, відповідно, розгляд слідчим суддею такого клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів, у тому числі й майна, на яке вже накладено арешт, у кримінальному провадженні, керуючись при цьому, комплексно положеннями ст. ст. 100, 171-173, ч. 3 ст. 309 КПК України та п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

Вважає, що в оскаржуваному рішенні не наведено жодних передбачених законом підстав, які б могли слугувати для відмови у задоволенні саме клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів (а не застосування заходу забезпечення кримінального провадження), а також не підтверджено висновки суду, доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Вказує, що до вищевказаного клопотання, зокрема, додано протоколи проведення санкціонованих обшуків, в ході яких вилучено грошові кошти, постанови слідчого про визнання їх речовими доказами, протоколи їх огляду, ухвалу суду про накладення арешту на майно, що підтверджує те, що питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно судом вже розглянуто та прийнято рішення його застосування.

Звертала увагу суду на те, що при розгляді клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів шляхом передачі в управління АРМА, суду було наголошено, що підставою для його скерування до суду стало в тому числі скероване до окружної прокуратури та органу слідства звернення Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у якому було ініційовано таку передачу, з огляду на наявність для цього законних підстав.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Також не надходила на адресу апеляційного суду і особиста заява від підозрюваного ОСОБА_10 про бажання бути присутнім при апеляційному розгляді апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка, в режимі відеоконференції, просила задовольнити подану апеляційну скаргу, з підстав наведених у ній, позицію захисника підозрюваного - ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_6 , який просив ухвалу районного суду, як законну залишити без змін, а апеляційну скаргу, як необґрунтовану без задоволення, дослідивши матеріали провадження, вивчивши клопотання про передачу арештованого майна в Управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, включаючи наявні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, в рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по вказаних матеріалах, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена норма гарантує право на апеляційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

У частинах 1 та 2 статті 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, однак до такого переліку не входить ухвала про відмову у задоволенні клопотання про передачу арештованого майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Зазначеними нормами кримінального процесуального законодавства не передбачена можливість апеляційного оскарження рішень слідчого судді про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, зокрема майна, на яке було накладено арешт, шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів або відмова у ньому.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді за наслідком розгляду клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів, шляхом передачі в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, нерухомого майна, яке є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні і на яке накладено арешт на підставі ухвали слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.03.2025 року, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 758/16546/18 від 27.01.2020.

Водночас, в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18 Суд дійшов висновку про те, що якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження. Верховний Суд визнав правильними такі рішення апеляційних судів (ухвала Верховного Суду від 19.032018 у справі № 439/1271/17; постанова Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 180/210/17).

Згідно зі ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, зокрема, у випадку, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене та зазначені вище положення, колегія суддів вважає за необхідне, використовуючи в даному випадку за аналогією закону положення вищезазначених ст.ст. 399 ч. 4 та 403 КПК України, закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, оскільки оскаржувана нею ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 24, 100, 174, 309, 399, 376, 392, ч. 4 ст. 399, 403, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05 червня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Суддя-доповідач: Судді:

____________ _______________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3