Справа № 950/102/25
Провадження № 1-кп/950/118/25
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2025 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лебедині кримінальне провадження № 0002427, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженець с. Бережне Конотопського району, Сумської області; громадянин України; освіта зі слів відсутня; неодружений; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, на території України оголошено воєнний стан.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.06.2024 № 166 солдата ОСОБА_6 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти.

Під час проходження військової служби за мобілізацією солдат ОСОБА_3 відповідно до положень Військової присяги та вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою.

Однак, військовослужбовець військової служби за мобілізацією ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , грубо порушуючи встановлений порядок проходження військової служби, 04.08.2024, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, самовільно залишив місце служби пункт дислокації підрозділу ВЧ НОМЕР_1 неподалік АДРЕСА_2 , та попрямував за адресою: АДРЕСА_3 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього до 12.11.2024.

12.11.2024 о 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_3 прибув до органу досудового розслідування Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, де заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення, чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

З 04.08.2024 по 12.11.2024 солдат ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнав повністю, суду пояснив, що коли він перебував удома, приїхали працівники ТЦК, вручили йому повістку для проходження військово-лікарської комісії. Коли він пройшов ВЛК, його відправили у «Десну», де він протягом місяця проходив підготовку. Після підготовки його відправили у місто, як йому повідомили ОСОБА_7 , однак він точно не знає, оскільки ніколи ніде не бував. Це було влітку. Їх розмістили десь у лісі, де саме йому не відомо. Просив командира дати йому відпустку щоб поїхати додому, однак той відмовив. Через це він вирішив їхати самостійно, приїхав додому та не повернувся. Зі служби поїхали разом із братом, коли вийшли з лісу, де перебував їх підрозділ, побачили село, а з того села якийсь чоловік довіз їх до м. Лебедина, їхали приблизно 20 хвилин. За час перебування у СІЗО його відвідували представники військових частин, однак він не бажає проходити службу безпосередньо в зоні бойових дій, якби його відправили на господарські роботи, він би погодився.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті у повному обсязі, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 самовільно залишив місце військової служби в умовах воєнного стану тривалістю понад три доби, та його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення є тяжким.

Обвинувачений за місцем служби характеризується негативно, під наглядом лікарів військової частини не перебував, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, документальні дані про хвороби відсутні, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, до затримання офіційно не працював, у шлюбі не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Частиною 2 статті 61 Конституції України визначено принцип індивідуалізації покарання. З урахуванням положень ст. 65 КК України суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи таке покарання.

При цьому призначене покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце військової служби за умов оголошеного на території України воєнного стану, який триває понад три роки. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України захист незалежності та територіальної цілісності держави набув особливого значення для кожного громадянина та має забезпечуватися всіма можливими засобами. Такі дії ОСОБА_3 можуть мати негативний вплив на бойовий дух та мотивацію інших військовослужбовців, а також на обороноздатність держави в цілому.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_3 застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Як свідчить копія ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18.11.2024 у справі № 591/11584/24, 18.11.2024 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у зв`язку із чим строк відбування покарання обвинуваченим належить рахувати з 18.11.2024.

Цивільний позов не заявлявся. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 18.11.2024, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8