Справа № 493/379/25
Провадження № 1-кп/493/139/25
УХВАЛА

04 липня 2025 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000789 від 14.10.2024 року, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Подільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , посилаючись на те, що 13.07.2025 року закінчується строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про продовження строку його дії, мотивуючи заявлене клопотання тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися, тому з метою забезпечення подальшого виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, прокурор просить продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні подане клопотання підтримане прокурором ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , заперечуючи проти заявленого клопотання, зазначив, що ризики зазначені прокурором не відповідають дійсності. Обвинувачений ОСОБА_4 не має наміру переховуватись від суду, оскільки має міцні соціальні зв`язки, має дружину і двох малолітніх дітей, являється фізичною-особою підприємцем і має постійне місце роботи, а також є власником нерухомого майна. Обвинувачений ОСОБА_4 не залишав місце бійки, викликав швидку допомогу та поліцію, що свідчить про відсутність наміру переховування від суду.

ОСОБА_4 не можу знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, через те, що під час досудового розслідування вилучені усі докази, проведені експертизи та долучені до кримінального провадження. Прокурором усі докази зафіксовані та вони перебувають в матеріалах кримінального провадження.

Відсутній ризик впливу на свідків, оскільки свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у своїх заявах, датованих 14.10.2024 року, просять провести слідчу дію без участі обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки останній перебував у слідчому ізоляторі. Заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не містять посилання не та, що ОСОБА_4 їм погрожує.

Крім того відсутній ризик перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки умови ст. 290 КПК України виконані, матеріали кримінального провадження перебувають у прокурора.

Посилаючись на викладене, беручи до уваги медичну документацію, надану у попередньому судовому засіданні, сторона захисту просить обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що забезпечить його належну процесуальну поведінку.

ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволення клопотання захисників щодо зміни запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися. Обставини, зазначені у клопотанні, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту, продовження такого запобіжного заходу і до моменту розгляду вказаного клопотання не змінилися обставини, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Обставини про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому, твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження під час вирішення питання про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою. Подана у попередньому судовому засіданні медична документація не містить у собі критичного висновку стану ОСОБА_4 , який би міг служити підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має інвалідність ІІ групи, має міцні соціальні зв`язки, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, зважаючи на те, що по справі не допитані свідки та не досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 у очікуванні можливого сурового покарання, може переховуватися від суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про обґрунтованість ризиків, передбачених п.1, п 2, п. 3, п. 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Беручи до уваги сукупність вказаних обставин, зважаючи на необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

Враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.. ст.. 131, 132, 177, 193, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 02 вересня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ