Справа № 202/2467/25
Провадження № 1-кс/202/3450/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 11.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сургут, Тюменської області, Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, який не судимий, не одружений, на утриманні дітей та осіб похилого віку не маючому, військовослужбовцю за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , в посаді заступника командира бойової машини-навідника-оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти, у військовому званні молодший сержант, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 268-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що молодший сержант ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді заступника командира бойової машини-навідника-оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_1 , 11 березня 2025 року близько 18 години 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2,86 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , в темний час доби, без наявного електроосвітлення проїзної частини, здійснював рух по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини вул. Вакаренка, селища Божедарівка Кам`янського району Дніпропетровської області, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку із дорожньою розміткою 1.2. та 1.5. ПДР України, з боку вул. Космічної у напрямку автодороги М-30 «Стрий - Умань - Дніпро - Ізварине» в порушення ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а) та 11.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, відповідно до яких:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;»;

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».;

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 12.9. «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил.;

порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, не врахував дорожню обстановку, як наслідок, навпроти буд. №46 по вул. Вакаренка селища Божедарівка Кам`янського району, на узбіччі зустрічної смуги для напрямку його руху допустив наїзд передньою частиною керованого автомобіля ВАЗ 2109»

р.н. НОМЕР_2 , на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 що стояли на краю дороги без руху.

Внаслідок вказаної події неповнолітній пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, а неповнолітні пішоходи ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримали тяжкі тілесні ушкодження з якими без свідомості госпіталізовані до КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» ДОР».

Тобто, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 ,та заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_9 , та ОСОБА_11

12.03.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 ,та заподіяло тілесні ушкодження неповнолітнім потерпілим ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України.

13 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 травня 2025 року, без визначення застави.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовується доказами, отриманими під час досудового розслідування, а саме: протокол огляду місця події та схема до нього, протоколи допиту в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколи проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , висновком судової автотехнічної експертизи та висновком судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_14 , а також інші докази у їх сукупності.

Для закінчення досудового розслідування необхідно провести та завершити наступні процесуальні дії: вилучити історії хвороб малолітніх потерпілих ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 , призначити судово-медичні експертизи по їх тілесним ушкодженням, вилучити зразок крові ОСОБА_6 та призначити судово-медичну (токсикологічну) експертизу, повідомити про зміну раніше повідомленої підозри, скласти обвинувальний акт та провести інші слідчі та процесуальні дії, які будуть визнані як необхідні під час проведення досудового розслідування.

Без проведення вказаних відповідних процесуальних дій, закінчити досудове розслідування у передбачений законом строк неможливо.

Строк тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська відносно підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 10 травня 2025 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не надається можливим, з підстав наведених вище.

Враховуючи, що ризики передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України які були наявні під час обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу.

Щодо обґрунтування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, розуміє тяжкість та невідворотність покарання, є військовослужбовцем ЗСУ, самовільно залишив військову частину, усвідомлює, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, у результаті якого наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Окрім того встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 , не має міцних соціальних зв`язку а тому останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Щодо обґрунтування ризику передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 проживає в населеному пункті, що й потерпілі та свідки, а тому розуміючи тяжкість злочину з метою ухилення від покарання останній може здійснювати незаконний вплив на потерпілих та свідків з метою зміни наданими ними свідчень.

Щодо обґрунтування ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 допускає грубі порушення ПДР України рухаючись в населеному пункті, будучи особою, яка раніше притягалась за порушення ПДР в стані алкогольного сп`яніння в тому числі в 2025 році, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній може вчинити аналогічне правопорушення.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що

ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, має змогу незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити аналогічне кримінальне правопорушення та враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, в зв`язку з чим слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, які не зменшились. Просив продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати у відношенні підозрюваного запобіжний захід із визначенням застави.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігати ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддею встановлено, що слідчими слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000229.

12.03.2025 року у порядку ст. ст. 276-278 КПК України ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протокол огляду місця події та схема до нього, протоколи допиту в якості свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , протоколи проведення слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , а також інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

13 березня 2025 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10 травня 2025 року, без визначення застави.

07.03.2025 року постановою виконуючого обов`язків керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону строк досудового розслідування продовжено до 12 червня 2025 року.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що у встановленому законом порядку строк досудового слідства подовжено, що свідчить про необхідність проведення подальших слідчих дій.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється необхідністю уникнення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, підтверджується тим, що підозрюваний може шляхом вмовлянь чи погроз, чинити тиск на свідків, з метою зміни ними своїх показів у суді.

Також, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 допускає грубі порушення ПДР України рухаючись в населеному пункті, будучи особою, яка раніше притягалась за порушення ПДР в стані алкогольного сп`яніння в тому числі в 2025 році, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став а тому у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу останній може вчинити аналогічне правопорушення.

Вказані ризики на даний час не зменшилися.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_6 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що обставини з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не змінились, а ризики не зменшилися, а також приймаючи до уваги, що слідчим та прокурором належним чином обґрунтовано обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а також доведено, що інший більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому суд вважає за необхідне продовжити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, враховуючи, що підозрюваний є військовослужбовцем та проходить військову службу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити для ОСОБА_6 місцем тримання під вартою гаупвахту ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Приймаючи до уваги зазначене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у яких підозрюється ОСОБА_6 , враховуючи, що він, підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, зважаючи на відомості про ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави підозрюваному.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, в межах строку досудового розслідування на 35 (тридцять п`ять) днів, по 12 червня 2025 року включно, без визначення розміру застави, з утриманням на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвала слідчого судді діє по 12 червня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1