Справа№ 953/4926/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2025 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушуючи Постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, якими заборонено знаходження у власності громадян бойових припасів, без відповідного дозволу, діючи умисно, не маючи відповідного дозволу, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за таких обставин.
У лютому 2025 року, дата та час не встановлено,перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений час, в ході бесіди ОСОБА_4 з особою, матеріали стосовно виділено в окреме кримінальне провадження, у ОСОБА_4 виник прямий кримінально протиправний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання бойових припасів.
Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел ОСОБА_4 , отримав від особи, матеріали стосовно виділено в окреме кримінальне провадження, 2 корпуси гранат та 2 підривача до гранати, тим самим незаконно їх придбав та почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Злочинна діяльність ОСОБА_4 припинена працівниками поліції, які 15.04.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 06:08 год. по 08:16 год., виявили та вилучили 1 корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням «РГД-5 22-03-24Т», який до категорії вибухових пристроїв, боєприпасів не відноситься, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини; 1 корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням «РГД-5 11-8-60Т», який до категорії вибухових пристроїв, боєприпасів не відноситься, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини; 1 підривач типу УЗРГМ із маркуванням: «19/72УЗРГМ irv», який є вибуховим пристроєм, до категорії бойових припасів не відноситься; 1 підривач типу ДВМ із маркуванням: «2-24 22 ДВМ», який є вибуховим пристроєм, до категорії бойових припасів не відноситься. При штатному з`єднанні двох корпусів ручних осколкових гранат РГД-5 з підривачем типу УЗРГМ та підривачем типу ДВМ утворюється дві ручні осколкові гранати РГД-5, які відноситься до категорії бойових припасів.
Своїми умисними діями, ОСОБА_4 , порушуючи Постанову Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, «Положення про дозвільну систему», затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 та «Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення і використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї і вибухових речовин», затверджену Наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998. незаконно придбав та зберігав 2 корпуси ручних осколкових гранат типу РГД-5 та 2 підривач типу УЗРГМ та ДВМ, які при штатному з`єднанні в сукупності являють собою 2 ручні осколкові гранати РГД-5, які відноситься до категорії бойових припасів.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, як незаконне придбання та зберігання бойових припасів.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює. Пояснив, що дійсно, у лютому 2025 року, дату та час не пам`ятає, у свого знайомого придбав та зберігав бойові припаси за обставин, викладених вище у даному вироку.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.
Сторона захисту та сторона обвинувачення не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.
З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч.3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів.
Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст.50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до класифікації, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України є тяжким злочином.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, офіційно не працевлаштований, не є інвалідом, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, відповідно до ст.65 КК України, суд ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його вид, суспільну небезпечність та наслідки, вищезазначені дані щодо особи обвинуваченого, який є особою середнього віку, має соціальні зв`язки, на його утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не перебуває, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, його поведінку до вчиненого кримінального правопорушення, наявності обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.
Указані відомості дають підстави для призначення покарання обвинуваченому в межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, але із застосування положень ст.75 КК України, оскільки суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченим, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.
Цивільний позов не заявлений.
Відповідно до ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судових експертиз на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
В межах розгляду даного кримінального провадження судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 14.05.2025 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборонено підозрюваному залишати житло будинок АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 до 06.00, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, в межах строку досудового розслідування на 1 місяць 25 днів, тобто до 07 липня 2025 року. Покладено на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першою вимогою; не залишати будинок АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 до 06.00, без дозволу слідчого, прокурора, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора.
ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України не затримувався.
Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту у певний час доби, до набрання цим вироком законної сили.
Керуючись ст. 100, 124, 174, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Згідно п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їм про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 05.06.2025.
Після набрання вироком законної сили речові докази: два корпуси ручної осколкової гранати типу «РГД-5» з маркуванням «РГД-5 22-03-24Т»; «РГД-5 11-8-60Т»; два підривача до ручних осколкових гранат УЗРГМ з маркуванням «19/72УЗРГМ irv», «2-24 22 ДВМ» ; два корпуси ручної осколкової гранати типу «РГД-5»; підривач до ручних осколкових гранат УЗРГМ; підривач до ручних осколкових гранат типу ДВМ знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати на проведення судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/121-25/9457-ВТХ від 22.04.2025 у розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 копійок.
Продовжити строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборони залишати житло: будинок АДРЕСА_1 , в період часу з 22.00 до 06.00, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, із покладенням на нього обов`язків: не залишати будинок АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 до 06.00, без дозволу суду, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, не відлучатися за межі м.Харкова без дозволу суду - до набрання вироком законної сили.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1