Справа № 175/9324/24
Провадження № 1-кп/175/558/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2025 року с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю представника потерпілої: адвоката ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000145 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, водія-електрика лісопильного відділення інженерно-технічного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, маючого повну загальну середню освіту, розлученого,

обвинуваченого в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_5 згідно з рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 07 серпня 2032 року включно. Однак, у період часу з 12 вересня 2018 року по 01 березня 2024 року обвинувачений ОСОБА_5 злісно ухилявся від сплати встановлених судовим рішенням коштів на утримання дитини (аліментів), що виразилося у тривалій та систематичній несплаті аліментів, неповідомленні про зміну місця проживання та місця роботи, мобілізацію до лав Збройних Сил України, приховувані свого фактичного заробітку та інших грошових надходжень, а також у зміні порядку отримання належного йому грошового забезпечення на картковий рахунок іншої особи (свого батька ОСОБА_8 ), у результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 242054 гривні 97 копійок, що сукупно перевищує суму виплат по аліментах за три місяці відповідних платежів.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним кримінального проступку, а прокурор, потерпіла, законний представник потерпілого і представник потерпілих не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. Заявлений потерпілою цивільний позов не визнає, вважає, що відшкодовувати потерпілій він нічого не повинен. В скоєному кається, наразі він сплачує аліменти, зобов`язується погасити всю виниклу заборгованість та просить суд суворо не карати.

В судове засідання потерпіла, законний представник потерпілого ОСОБА_9 не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, від неї надійшла заява про розгляд провадження за її відсутності.

Крім того, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не визнав заявлений потерпілою цивільний позов, тому суд щодо цих оспорюваних обставин вирішив провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини.

Так, обґрунтованість цивільного позову підтверджується сукупністю таких доказів, що були досліджені та перевірені судом під час судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілої, законного представника потерпілого ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений це її колишній цивільний чоловік. Обвинувачений ухиляється від сплати аліментів на утримання їхньої неповнолітньої дитини, аліменти не сплачував взагалі та жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в результаті чого за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів. З 2022 року вона почала активно займатися питанням сплати аліментів, зверталася до державного виконавця та суду і лише з жовтня 2023 року почала отримувати аліменти на утримання дитини. На заявленому цивільному позові наполягає та просить його задовольнити у повному обсязі. Покарання просить призначити відповідно до вимог закону;

- рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 07 серпня 2032 року включно. Зазначене рішення суду набрало законної сили 25 березня 2019 року;

- рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2024 року, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_5 на користь на користь ОСОБА_9 неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 12 вересня 2018 року по 08 вересня 2023 року включно у розмірі 179351 гривня 31 копійка. Зазначене рішення суду набрало законної сили 02 червня 2024 року;

- матеріалами виконавчого провадження № 58956773, згідно з якими це виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого листа № 175/3581/18, який виданий 03 квітня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини; наразі виконавче провадження перебуває на примусовому виконанні в провадженні державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса);

- розрахунком щодо заборгованості зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 175/3581/18, який виданий 03 квітня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, згідно з яким заборгованість по аліментам станом на 01 березня 2024 року становить 242054 гривні 97 копійок;

- матеріалами кримінального провадження, згідно з якими це кримінальне провадження було розпочате на підставі заяви потерпілої ОСОБА_9 , яка зверталася із відповідною скаргою до слідчого судді на бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а у подальшому, після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань потерпіла та її представник зверталися до дізнавача і прокурора із різними клопотаннями про ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, долучення доказів, витребування документів, тощо.

Дослідження інших доказів у цьому провадженні з урахуванням думки учасників судового провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом не здійснювалось.

Оцінюючи показання, які дала суду потерпіла, законний представник потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає їх правдивими та такими, що не суперечать іншим зібраним у провадженні доказам, а тому підстав не приймати за основу зазначені показання у суду немає.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому зазначену в обвинувальному акті таку обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, суд вважає за необхідне виключити, виходячи з викладеного далі. Так, за змістом п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України вказана норма закону передбачає декілька самостійних формулювань обставини, що обтяжує покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах. Судом було встановлено, що обвинувачений і потерпіла ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі не перебували, тому відсутні підстави вважати, що вони є колишнім подружжям в розумінні кримінального закону. Натомість, в обвинувальному акті обставиною, яка обтяжує покарання, зазначено виключно вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя, будь-яке інше формулювання цієї обтяжуючої обставини обвинуваченому ОСОБА_5 не інкримінувалось, він не був обізнаний із таким обвинуваченням і не мав можливості захищатися від нього. Тому суд позбавлений можливості як самостійно визначити інше формулювання обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, так і врахувати будь-яку іншу обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, яка не була зазначена в обвинувальному акті.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, має постійне місце мешкання, за місцем мешкання характеризується задовільно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, призначивши обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті), з покладенням на нього передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обмежень, які встановлені у ч. 5 ст. 59-1 КК України, щодо неможливості призначення покарання у виді пробаційного нагляду, судом не встановлено, матеріали провадження, які надані суду, таких відомостей не містять.

V. підстави для задоволення цивільного позову.

Під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_9 заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 200000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком, а також понесених судових витрат у розмірі 112 гривень 50 копійок.

Під час вирішення питання щодо вказаного вище цивільного позову суд керується положеннями ст.ст. 128, 129 КПК України, ст. 13 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1177 ЦК України і вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення потерпілій ОСОБА_9 дійсно було заподіяно моральну шкоду, підстави цивільного позову доведені.

Щодо розміру заподіяної моральної шкоди, то в цьому випадку суд зважає на спричинені потерпілій ОСОБА_9 моральні страждання у зв`язку з ненаданням необхідних для існування їхньої неповнолітньої дитини коштів, а також враховує вимоги розумності та справедливості. Так, суд враховує характер і обсяг заподіяних потерпілій ОСОБА_9 моральних страждань, пов`язаних з ненаданням батьком неповнолітньої дитини необхідних для її існування коштів, істотність вимушених змін у її житті, час та зусилля, які були необхідні потерпілій для відновлення попереднього стану, та пов`язані з цим її моральні переживання, оскільки вона відчувала моральні муки. Таким чином, розмір моральної шкоди частково обґрунтований, а тому суд вважає суму 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком, відповідним і достатнім відшкодуванням понесених потерпілою ОСОБА_9 моральних страждань. Отже, ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 ..

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 понесених судових витрат у розмірі 112 гривень 50 копійок суд вважає необхідним відмовити у задоволенні таких заявлених потерпілою ОСОБА_9 вимог. Так, наданий на підтвердження понесених потерпілою витрат на роздруківку екземплярів позовної заяви товарний чек не підтверджує ані обставин, що вказані витрати були понесені саме потерпілою, ані належність цих витрат саме до цивільного позову у цьому кримінальному провадженні. Тому відсутні передбачені законом підстави вважати, що понесені витрати на роздруківку екземплярів позовної заяви належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк один рік шість місяців.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної скоєним кримінальним проступком.

Речові докази: документи та копії документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: