Справа №: 486/1664/25 Провадження № 1-кп/486/221/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000241 від 18.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тайга, Кемеровської області, російської федерації, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, не працюючого, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.03.1987 Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- 01.03.1991 Первомайським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 45 КК України умовно засудженим з випробувальним терміном строком 3 роки;

- 10.12.1991 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією особистого майна. Звільнений 28.02.1997 за відбуванням строку покарання;

- 22.12.1997 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 140, ст. 114, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 23.09.2003 за відбуванням строку покарання;

- 28.07.2004 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 України до 5 років позбавлення волі, звільнений 11.06.2009 за відбуванням строку покарання,

- 09.11.2010 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 28.01.2015 за відбуванням строку покарання;

- 21.11.2016 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;

- 17.01.2017 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 14.06.2019 за відбуванням строку покарання;

- 05.01.2021 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 28.04.2021 Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, вироком Миколаївського апеляційного суду від 29.06.2021 вирок суду першої інстанції скасовано в частині призначення покарання та призначено ОСОБА_3 покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 14.12.2021 Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 05.06.2024 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.09.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд даного кримінального провадження без її участі.

Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки дане кримінальне провадження підсудне Південноукраїнському міському суду Миколаївської області, підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.

Захисник та обвинувачений у підготовчому судовому засіданні не заперечували щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Крім того, 15.09.2025 року від прокурора надійшло письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з утриманням його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» з посиланням на те, що ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.07.2025 у справі № 486/1352/25 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до 16.09.2025 включно. На думку сторони обвинувачення існують ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також наявний ризик, як запровадження воєнного стану та збройна агресія в Україні, оскільки дію воєнного стану в Україні продовжено. У зв`язку з цим, виникли підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 . Більш м`який запобіжний захід не може бути застосований відносно ОСОБА_3 , оскільки: згідно з ч. 1 ст. 179 КПК України сутність особистого зобов`язання полягає у виконанні обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, проте застосування особистого зобов`язання щодо ОСОБА_3 , жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, його поведінка свідчить про неможливість ним особисто забезпечити виконання процесуальних обов`язків; а для застосування особистої поруки згідно зі ст. 180 КПК України потрібна наявність поручителів, що заслуховують на довіру, та які поручаються за виконання покладених на ОСОБА_3 обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, але жодна особа не виявила намір бути поручителем; обрання домашнього арешту стосовно ОСОБА_3 неможливо, оскільки він не має місця реєстрації. Запобігти ризикам шляхом обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не є можливим, у зв`язку з тим, що такі дані не є достатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений в судовому засіданні просив суд застосувати стосовно нього особисте зобов`язання.

Захисник обвинуваченого просить суд замінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на нічний домашній арешт, оскільки матір обвинуваченого похилого віку та потребує допомоги.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Вищевказаний обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Південноукраїнському міському суду Миколаївської області. Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 5-8, 10 частини першої або частини другої ст.284 КПК України.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.07.2025 року ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16.09.2025 включно.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд бере до уваги ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, необхідність уникнення визначених ст. 177 КПК України ризиків.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява №37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), «суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

Сам факт подання до суду обвинувального акту та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні відповідного кримінального правопорушення є свідченням його обґрунтованості. При цьому на даному етапі судового розгляду суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки вказане питання буде вирішуватися судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

Натомість судом встановлено, що на даний час продовжують існувати передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; офіційно не працює; може переховуватись від суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на цей час залишаються реальними та продовжують існувати.

На даний час відсутні підстави вважати, що ризики, встановлені слідчим суддею, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, шляхом неявки у судові засідання, оскільки він офіційно не працевлаштований, не має законних засобів для проживання та харчування. Підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`які відсутні.

Керуючись статтями 176-178,182,183,193-194,196-197, 309, 314, 316, 331, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів - до 14 листопада 2025 року включно.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0000241 від 18.07.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України на 25.09.2025 року о 15:00 год. у приміщенні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області одноособово суддею у відкритому судовому засіданні.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1