Справа № 524/4801/24
Провадження 1-кп/524/200/25
УХВАЛА

23.07.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука Полтавської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 від 08.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кокчетау Республіка Казахстан, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше судимого:

25.08.2009 року Конотопським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 308, ч. 2 ст. 309 КК України до 2-х років 6 місяців позбавлення волі;

- 28.10.2013року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 3 ст. 190 КК України до 4-х років позбавлення волі;

- 26.03.2015 року Конотопським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 289 КК України до 4-х років позбавлення волі;

- 24.05.2019 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений , з іспитовим строком на 2 роки;згідно ст.76 КК України встановлені певні обов`язки ,

- 27.11.2020 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до 3-х років 2-х місяців обмеження волі;

-16.05.2022 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, 70 ч.4 КК України до 1 -го року 6 місяців позбавлення волі;

-27.09.2022 року Київським апеляційним судом, в частині скасовано вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2022 року , призначено покарання у виді 1-го року 7 місяців позбавлення волі. 22.09.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання,

- 17.10.2023 року Ленінським районним судом м.Полтава за ст. 185 ч.2 КК України до 1-го року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст.76 КК України встановлені певні обов`язки;

зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000072 від 08.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, 06.01.2024 року, після обідній час, точного часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи біля кафе «Завітай», яке розташоване по проспекту Свободи, 73 м. Кременчука, побачив у потерпілого ОСОБА_6 в рюкзаку банківську картку, після чого, повторно, будучи впевненим, що його дії непомітні для оточуючих, шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих, викрав індивідуальну пластикову платіжну картку ПАТ «КБ АКОРДБАНК» НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , та згідно положень ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електроні документи та електронний документообіг» є офіційним документом.

У відповідності Закону України від 2 квітня 1992 року «Про інформацію», Закону від 2 жовтня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в України», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 жовтня 1998 року і ст. 200 КК України платіжні банківські картки є електронним платіжним документам.

У відповідності до ст. 1 Закону від 2 жовтня 1992 року «Про інформацію», підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1 п. 15.2 ст. 15 закону від 5 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону від 7 грудня 2000 року «Про банки та банківську діяльність» документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Один із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби, серед яких є платіжні картки, які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або в банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно п. 1.4 «Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223 спеціальним платіжним засобом разом із іншими визнається платіжна картка, що виконує функцію засобу ідентифікації, за допомогою якої держатель якого її держатель, здійснює платіжні операції, установлені договором з емітентом - банком, що є членом платіжної системи та здійснює емісію спеціальних засобів, тобто проводить операції з її випуском.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник офіційний документ залишив собі.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 357 ч.1 КК України , а саме , у викраденні офіційного документа.

06.01.2024 року , точного часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , повторно, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Закону України № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 р., який продовжено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 14.11.2023 р. № 734, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 16.11.2023 року строком на 90 діб, виходячи із корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на законних підставах за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно для оточуючих, викрав: мобільний телефон марки «Infinix Hot 20i" 7/64Gb , ІМЕЙ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартість якого згідно висновку експерта № 1124 від 15.05.2025 року становить 2885,04 гривень. Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд завдавши майнової шкоди потерпілій ОСОБА_7 на загальну суму 2885,04 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На стадії судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_5 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження за його обвинуваченням в частині вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України по епізоду від 06.01.2024 року по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

В обґрунтування клопотання обвинувачений ОСОБА_5 посилається на те, що на час судового розгляду набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким визначено інший розмір задля розмежування дрібної крадіжки та крадіжки. А отже, наразі її дії за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України кваліфікуються як дрібна крадіжка, що є підставою для закриття кримінального провадження, ураховуючи положення статті 5 КК України, та положення статтей 284, 479-2 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також пояснив, що йому зрозуміли наслідки закриття кримінального провадження за вказаних ним та роз`яснених судом (нереабілітуючих) підстав.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , просить суд його задовольнити.Підстави закриття кримінального провадження в частині по нереабілітуючим підставам обвинуваченому ОСОБА_5 роз`ясненні та зрозуміли .

У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення заявленого обвинуваченим ОСОБА_5 клопотання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання за викликом не прибула, про дату, час та місце розгляду судового провадження була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за її відсутності, вид та міру покарання просить призначити на розсуд суду (а.с.33). Сторони кримінального провадження щодо розгляду клопотання ОСОБА_5 за відсутності потерпілої не заперечували.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зокрема, указаним законом викладено нову редакцію статті 51 КУпАП, де частинами 1, 2 визначено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

При цьому, підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2024 року складає 3028 грн 00 коп.. А отже, сума соціальної пільги у 2024 році становила 1 514 грн 00 коп. (3028 грн : 50% = 1514 грн 00 коп.).

Це вказує, що для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального (не розмір штрафу як покарання) неоподатковуваний мінімум у 2024 році становив 1 514 грн 00 коп.

Отже, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розумінні ст. 51 КУпАП станом на 01.01.2024 року складав 3028 грн 00 коп., тоді як на час інкримінованих подій 06.01.2024 року, розмір дрібної крадіжки складав 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що у 2024 році складало 302 грн .80 коп. (0,2 х (50% :3028 ))

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Аналізуючи наведені положення законів, слід дійти висновку, що відбулась втрата чинності закону, шляхом прийняття нового закону і відповідно визначення нових меж між адміністративним правопорушенням (дрібної крадіжки) та кримінальним правопорушенням (крадіжки). Бо наразі не є кримінально карним діянням - викрадення чужого майна, вартість якого у 2024 році становила 3028 грн 00 коп. (часткова декриміналізація).

З цих підстав, ураховуючи положення статті 5 КК України, судом має бути прийнято рішення в порядку, передбаченому п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, бо вартість викраденого майна відповідно до обвинувального акту менша, ніж верхня межа для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

А отже, враховуючи наявність згоди обвинуваченого, його клопотання слід задовольнити, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, по епізоду від 06.01.2024 року по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 - закрити через втрату чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді триманні під вартою застосований ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.07.2025 року , строк дії якої до 20.09.2025 року залишити без змін .

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_7 не заявлений.

Речові докази по справі - відсутні .

Керуючись статтями 7, 100, 124 - 128, 284, 350, 369-372, 376,377, 395, 479-2 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000072 від 08.01.2024 року за його обвинуваченням в частині вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.185 КК України - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000072 від 08.01.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, по епізоду від 06.01.2024 року по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України з підстав втрати чинності закону, яким встановлена кримінальна протиправність діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги , через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Головуючий суддя : ОСОБА_8