УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю особи, яка звернулась до суду з клопотанням - ОСОБА_2

секретаря - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2024 року (справа №761/30207/24) у кримінальному провадженні №0003325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22.04.2025 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2024 року (справа №761/30207/24) у кримінальному провадженні №0003325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_2 зазначає, що Шевченківським УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

28.08.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва (справа №761/30207/24) було накладено арешт на автомобіль марки «BMW».

Разом з тим, ОСОБА_2 зазначає, що протягом семи місяців досудового розслідування транспортний засіб не залучався до проведення експертиз, слідчих експериментів чи інших процесуальних дій, а тому вважає, що потреба у арешті вказаного майна відсутня.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_2 просить скасувати накладений ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2024 року (справа №761/30207/24).

У судовому засіданні ОСОБА_2 клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Заслухавши думку особи, яка звернулась до суду з клопотанням, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Так, судом встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

28.08.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва (справа №761/30207/24) було накладено арешт на автомобіль марки «BMW».

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів, що відпали підстави для подальшого збереження зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим.

Разом з тим, ОСОБА_2 не надав суду підтверджень права власності на вказане майно, що у свою чергу унеможливлює дослідження судом права особи звертатись до суду з відповідним клопотанням. Крім того, останній зазначає, що є свідком у даному кримінальному провадженні, а тому підтвердження власності вказаного майна ОСОБА_2 є важливим для можливості застосування судом положень ч.1 ст.174 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2024 року (справа №761/30207/24) у кримінальному провадженні №0003325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 28.08.2024 року (справа №761/30207/24) у кримінальному провадженні №0003325, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1