ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0000241 від 27.02.2025 та за № 0000050 від 30.01.2025 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 квітня 2025 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тисовець, Сторожинецького району Чернівецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 квітня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 4 ст. 354 КК України у виді штрафу 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; - за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; - за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 358 КК України, у виді штрафу у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді штрафу у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 45 900 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот) грн.

Вирішено долю речових доказів.

ЄУНСС: 727/1332/25 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9

НП: 11-кп/822/203/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Як було встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, обвинувачений ОСОБА_6 , в період часу з листопада 2023 по даний час працює лікарем-невропатологом неврологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради.

ОСОБА_6 , обіймаючи вказану посаду, у своїй діяльності керується чинними законодавством України, наказами МОЗ України, розпорядженнями Чернівецького міського голови, наказами начальника управління охорони здоров`я Чернівецької міської ради, Статутом КНП «Центральна міська клінічна лікарня» та своєю посадовою інструкцією, за якими: оглядає, тестує пацієнта, збирає скарги, анамнез життя, інтерпретує та аналізує отриману інформацію щодо порушення неврологічного статусу людини; визначає обсяг інструментального та лабораторного дослідження пацієнтів, за необхідності направляє їх для консультацій до лікарів інших спеціальностей; інтерпретує результати медичних досліджень та консультацій, встановлює остаточний діагноз; розробляє план лікування пацієнта із захворюваннями нервової системи з огляду на діагноз, клінічну картину та вік; визначає медичні показання для направлення пацієнтів, які мають стійке порушення функцій організму, зумовлене захворюваннями нервової системи, наслідками травм чи дефектами, для медико-соціальної експертизи; оформлює медичну та іншу документацію відповідно до встановлених правил і термінів. В своїй діяльності зобов`язаний дотримуватись принципів медичної етики та деонтології, а також загальних морально етичних норм, чітко виконувати вимоги антикорупційного законодавства України. Під час здійснення своїх трудових обов`язків безпосередньо підпорядковується завідувачу неврологічного відділення. Отже, ОСОБА_6 , наділений спеціальними повноваженнями в силу займаної посади, та в розумінні положень, встановлених ст. 354 КК України, являється працівником підприємства, який не є службовою особою.

Приблизно в кінці червня 2024 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи проблеми зі здоров`ям, зокрема триваючі болі в області шиї та хребта, за вказівкою свого сімейного лікаря, звернувся до лікаря-хірурга ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_11 , з метою консультації щодо оформлення необхідних медичних документів для отримання групи інвалідності.

В ході розмови з ОСОБА_10 в приміщенні свого службового кабінету лікаря-хірурга ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня», що розташовано за адресою м. Чернівці, вул. Головна, 137, ОСОБА_11 , дізнався про характер захворювання ОСОБА_10 та розумів, що останнього в подальшому повинно бути скеровано до медико-соціальної експертної комісії для визначення групи інвалідності у зв`язку із встановленням діагнозу захворювання хребта. У зв`язку із чим він повідомив останньому, що для оформлення необхідних медичних документів задля отримання в подальшому групи інвалідності ОСОБА_10 необхідно, зокрема отримати декілька виписок про перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня», з необхідними в них відомостями, результатами обстежень та аналізів, і лікар-невропатолог вказаного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» ОСОБА_6 , із використанням своїх повноважень зможе забезпечити йому оформлення та видачу вказаних медичних документів за надання неправомірної вигоди, суму якої він повідомить пізніше, про що в подальшому ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_6

26 липня 2024 року приблизно о 10.08 год ОСОБА_6 , при розмові з ОСОБА_10 в приміщенні свого службового кабінету лікаря-невропатолога КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, без законних на те підстав, шляхом отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням займаного становища, використовуючи свої повноваження, передбачені розділом «Завдання та обов`язки» своєї посадової інструкції, щодо забезпечення чіткого та правильного ведення медичної документації, діючи в інтересах ОСОБА_10 , повідомив, що він із використанням своїх повноважень зможе забезпечити ОСОБА_10 оформлення та видачу двох виписок про перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня», з необхідними в них відомостями, результатами обстежень та аналізів, достовірно знаючи, що ОСОБА_11 має отримати за вказані дії грошові кошти від ОСОБА_10 в якості неправомірної вигоди, попередньо обумовивши вказане питання з ОСОБА_11 .

Після чого ОСОБА_6 здійснив оформлення необхідних документів та процедур з метою нібито перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 26.07.2024 по 02.08.2024, яке фактично ОСОБА_10 не проходив, та за наслідком якого, 09.08.2024 ОСОБА_6 , використовуючи свої повноваження, передбачені розділом «Завдання та обов`язки» своєї посадової інструкції, щодо забезпечення чіткого та правильного ведення медичної документації, видав ОСОБА_10 «Виписний епікриз з історії хвороби» щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 26.07.2024 по 02.08.2024, який завірив власним підписом та відтиском особистої печатки лікаря.

Далі, 12.08.2024 приблизно о 10.35 год, в ході розмови з ОСОБА_10 в приміщенні свого службового кабінету лікаря-хірурга ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, без законних на те підстав, шляхом отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням ОСОБА_6 займаного становища, який використовуючи свої повноваження, передбачені розділом «Завдання та обов`язки» своєї посадової інструкції, щодо забезпечення чіткого та правильного ведення медичної документації, діючи в інтересах ОСОБА_10 , висловив прохання ОСОБА_10 про надання йому неправомірної вигоди в сумі 4 000 гривень для ОСОБА_6 за складання та видачу ОСОБА_6 «Виписного епікризу з історії хвороби» щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 26.07.2024 по 02.08.2024, без фактичного проходження даної процедури.

12 серпня 2024 року приблизно об 11.35 год., перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету лікаря-хірурга ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» ОСОБА_11 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , одержав від ОСОБА_10 раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 4 000 гривень для ОСОБА_6 за складання та видачу ОСОБА_6 «Виписного епікризу з історії хвороби» щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 26.07.2024 по 02.08.2024, без фактичного проходження даної процедури.

Після чого, при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, в період часу з 12.08.2024 по 22.08.2024 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 розподілили одержану від ОСОБА_10 неправомірну вигоду між собою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , 18 вересня 2024 року о 14.27 год, перебуваючи в приміщенні коридору неврологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, переслідуючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, з метою власного збагачення, без законних на те підстав, шляхом отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням займаного становища, використовуючи свої повноваження, передбачені розділом «Завдання та обов`язки» своєї посадової інструкції, щодо забезпечення чіткого та правильного ведення медичної документації, діючи в інтересах ОСОБА_10 , висловив йому прохання про надання неправомірної вигоди, повідомивши про необхідність надати йому аналогічну суму неправомірної вигоди, яку ОСОБА_10 вже передавав ОСОБА_11 , тобто грошові кошти в сумі 4 000 гривень за складання та видачу ОСОБА_6 другого «Виписного епікризу з історії хвороби» щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 03.09.2024 по 10.09.2024, без фактичного проходження даної процедури, з метою подання даних виписок на МСЕК та формування перед даною комісією наявності тривалого та послідовного захворювання ОСОБА_10 і переконання комісії в необхідності встановлення групи інвалідності ОСОБА_10 .

Цього ж дня о 15.10 год. в приміщенні коридору неврологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, ОСОБА_6 повторно одержав від ОСОБА_10 раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 4 000 гривень за вчинення ним дій із використанням займаного становища в інтересах ОСОБА_10 , а саме за складання та видачу ОСОБА_6 «Виписного епікризу з історії хвороби» щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 03.09.2024 по 10.09.2024, без фактичного проходження даної процедури.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України, а саме прохання та одержання працівником підприємства, який не є службовою особою, неправомірної вигоди для себе, за вчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві в інтересах того, хто надає таку вигоду, вчинено за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи в силу своєї тривалої трудової діяльності в медичній сфері, що відповідно до положень, встановлених Наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», затверджено Форма первинної облікової документації № 025/о «Медична карта амбулаторного хворого № __» та Форма первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», що є офіційними документами, які здатні спричинити наслідки правового характеру, вчинив кримінальне правопорушення підроблення офіційних документів, що містять зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події та факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету в лікаря-невропатолога КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в період з 26.07.2024 по 09.08.2024, усвідомлюючи, що складання завідомо неправдивих офіційних документів забороняється законом, за допомогою робочого комп`ютера, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, порядок та умови складання якого прямо передбачені п. 1.22 Розділу 1 Наказу МОЗ України № 110 від 14.02.2012 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», а саме до Форми первинної облікової документації № 027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», вніс завідомо неправдиві відомості до даної виписки, щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 26.07.2024 по 02.08.2024, без фактичного проходження даної процедури, з необхідними в ній відомостями, результатами обстежень та аналізів ОСОБА_10 для подання даної виписки на МСЕК та формування перед комісією наявності тривалого та послідовного хронічного захворювання ОСОБА_10 і переконання комісії в необхідності встановлення групи інвалідності ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_6 , роздрукувавши вказану, завідомо підроблену виписку з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_10 , поставив у відповідній графі особистий підпис і завірив особистою печаткою лікаря та печаткою закладу КНП «Центральна міська клінічна лікарня», чим завершив підроблення офіційного документу.

09.08.2024 о 15.44 год в приміщенні коридору неврологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, ОСОБА_6 надав ОСОБА_10 Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, із внесеними ним завідомо неправдивими відомостями до даної виписки, щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 26.07.2024 по 02.08.2024, без фактичного проходження даної процедури, для подальшого оформлення та подання даної виписки разом з іншими медичними документами на МСЕК, чим здійснив видачу підробленого ним офіційного документу.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, а саме складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету в лікаря-невропатолога КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в період з 03.09.2024 по 18.09.2024, усвідомлюючи, що складання завідомо неправдивих офіційних документів забороняється законом, за допомогою робочого комп`ютера, вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, порядок та умови складання якого прямо передбачені п. 1.22 Розділу 1 Наказу МОЗ України №110 від 14.02.2012 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», а саме до Форми первинної облікової документації № 027/о Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, вніс завідомо неправдиві відомості до даної виписки, щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 03.09.2024 по 10.09.2024, без фактичного проходження даної процедури, з необхідними в ній відомостями, результатами обстежень та аналізів ОСОБА_10 для подання даної виписки на МСЕК та формування перед комісією наявності тривалого та послідовного хронічного захворювання ОСОБА_10 і переконання комісії в необхідності встановлення групи інвалідності ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_6 , роздрукувавши вказану, завідомо підроблену виписку з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_10 , поставив у відповідній графі особистий підпис і завірив особистою печаткою лікаря та печаткою закладу КНП «Центральна міська клінічна лікарня», чим завершив підроблення офіційного документу.

18.09.2024 о 14.27 год в приміщенні коридору неврологічного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, ОСОБА_6 надав ОСОБА_10 Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, із внесеними ним завідомо неправдивими відомостями до даної виписки, щодо перебування ОСОБА_10 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 03.09.2024 по 10.09.2024, без фактичного проходження даної процедури, для подальшого оформлення та подання даної виписки разом з іншими медичними документами на МСЕК, чим здійснив видачу підробленого ним офіційного документу.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме складання та видача працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, вчинено повторно.

Крім цього, приблизно в жовтні 2023 року (більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_12 , звернувся до ОСОБА_13 , яка на той час працювала медичною сестрою Чернівецького центру медико-санітарної допомоги «РОША», а раніше медичною сестрою ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня», з метою отримання консультації щодо порядку зняття з військового обліку для пацієнтів, що перебувають на обліку за напрямком «психіатрія», оскільки ОСОБА_12 перебуває на обліку в ОКНП «Чернівецька обласна психіатричній лікарня», так як в юності мав певні проблеми із здоров`ям та декілька разів протягом тривалого часу стаціонарно проходив лікування у вищевказаній лікарні.

В ході їхнього спілкування ОСОБА_13 дізналась про характер захворювання ОСОБА_12 та розуміла, що останнього в подальшому повинно бути скеровано до спеціалізованої психоневрологічної медико-соціальної експертної комісії для визначення групи інвалідності та військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 для зняття із військового обліку чи надання відстрочки від призову на військову службу у зв`язку із встановленням діагнозу психічного захворювання.

В подальшому, протягом жовтня листопада 2023 року, в ході особистих зустрічей та телефонних розмов з ОСОБА_12 перебуваючи на території м. Чернівці, Чернівецької області, ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_12 , що для виготовлення необхідних підтверджуючих документів та надання останньому діагнозу психічного захворювання, йому необхідно пройти курс завідомо фіктивного стаціонарного лікування у вищевказаній ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня».

При цьому, як повідомила ОСОБА_13 , для госпіталізації до ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» ОСОБА_12 необхідно попередньо пройти фіктивне стаціонарне лікування в неврологічному відділенні КПН «Центральна міська клінічна лікарня», звідки його буде переведено в подальшому до ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» і лікар-невропатолог вказаного відділення КНП «Центральна міська клінічна лікарня» ОСОБА_6 , із використанням своїх повноважень, зможе забезпечити йому проходження фіктивного стаціонарного лікування в неврологічному відділенні і оформлення та видачу відповідних медичних документів за надання неправомірної вигоди в сумі 10 000 гривень, про що в подальшому ОСОБА_13 повідомила ОСОБА_6

05.12.2023 приблизно о 10.07 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету лікаря-невропатолога КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_13 , переслідуючи корисливий мотив, з метою власного збагачення, без законних на те підстав, шляхом отримання неправомірної вигоди за вчинення дій з використанням займаного становища, одержав від ОСОБА_12 неправомірну вигоду у сумі 10 000 гривень за вчинення дій із використанням займаного становища в інтересах ОСОБА_12 , а саме проходження фіктивного стаціонарного лікування в неврологічному відділенні і оформлення та видачу ОСОБА_6 відповідних медичних документів щодо перебування ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» без фактичного проходження даної процедури.

Тоді ж, одразу після одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_6 при розмові з ОСОБА_12 , використовуючи свої повноваження, передбачені розділом «Завдання та обов`язки» своєї посадової інструкції, щодо забезпечення чіткого та правильного ведення медичної документації, діючи в інтересах ОСОБА_12 , повідомив, що він із використанням своїх повноважень забезпечить ОСОБА_12 фіктивне стаціонарне лікування в неврологічному відділенні і оформлення та видачу відповідних медичних документів про перебування на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня», з необхідними в них відомостями, результатами обстежень та аналізів.

В подальшому, ОСОБА_6 використовуючи свої повноваження, передбачені розділом «Завдання та обов`язки» своєї посадової інструкції, щодо забезпечення чіткого та правильного ведення медичної документації, здійснив оформлення необхідних документів та процедур, зокрема оформив «Медичну карту стаціонарного хворого за №9150» та «Виписний епікриз з історії хвороби за № 9150» щодо нібито перебування ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 05.12.2023 по 15.12.2023, яке фактично ОСОБА_12 не проходив.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 354 КК України, а саме одержання працівником підприємства, який не є службовою особою, неправомірної вигоди для себе, за вчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві в інтересах того, хто надає таку вигоду, вчинено за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи в силу своєї тривалої трудової діяльності в медичній сфері, що відповідно до положень, встановлених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 110 від 14.02.2012 «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21.01.2016 № 29), затверджено Форма первинної облікової документації № 003/о Медична карта стаціонарного хворого № ___, що є офіційними документами, які здатні спричинити наслідки правового характеру, вчинив кримінальне правопорушення підроблення офіційних документів, що містять зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події та факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні свого службового кабінету в лікаря-невропатолога КНП «Центральна міська клінічна лікарня», за адресою м. Чернівці, вул. Рівненська, 8, у невстановлений досудовим розслідуванням час, в період з 05.12.2023 по 15.12.2023, усвідомлюючи, що складання завідомо неправдивих офіційних документів забороняється законом, за допомогою робочого комп`ютера друкованим текстом, а також рукописним текстом вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, порядок та умови складання якого прямо передбачені п. 1.2 Розділу 1 Наказу МОЗ України № 110 від 14.02.2012 (у редакції наказу МОЗ України від 21.01.2016 № 29) «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування», а саме до Форми первинної облікової документації № 003/о Медична карта стаціонарного хворого, вніс завідомо неправдиві відомості до даної карти щодо перебування ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Центральна міська клінічна лікарня» в період з 05.12.2023 по 15.12.2023, без фактичного проходження даної процедури, з необхідними в ній відомостями, результатами обстежень та аналізів ОСОБА_12 , та проставив у відповідних графах даної карти особистий підпис, чим здійснив підроблення офіційного документу.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України, а саме складання працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які посвідчують певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, перший заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи встановлених судом фактичних обставин скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, просить оскаржуваний вирок у частині призначеного покарання скасувати на підставі ст. ст. 409, 413, 414 КПК України через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити покарання: - за ч. 4 ст. 354 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; - за ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців; - за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі на строк 3 роки.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що призначене ОСОБА_6 покарання є надто м`яким, не відповідає ступеню тяжкості скоєних злочинів та особі обвинуваченого, а тому є недостатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Стверджує, що районним судом всупереч вимог ст. 65 КК України та ст. 370 КПК України, призначаючи за ч. 4 ст. 354 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян вийшов за межі санкції ч. 4 цієї статті, внаслідок чого, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Зазначає, що суд також неправильно застосував при призначенні покарання ст. 69 КК України, оскільки жодним чином не обґрунтував того, як вказані обставини (визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання) істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_6 правопорушень.

Разом з цим, на думку апелянта, суд не врахував, що обвинувачений вчинив одержання неправомірної вигоди для себе з використанням свого становища, як лікар комунальної установи, вчинив це повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вважає, що оскільки кваліфікація дій обвинуваченого містить не одну, а обидві кваліфікуючі ознаки, передбачені ч. 3 ст. 358 КК України, призначення покарання на рівні найнижчої межі санкції є необґрунтованим.

Вказує, що районний суд призначив покарання за ч. 4 ст. 354 КК України у виді штрафу, що є явно несправедливим за видом покарання та невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Звертає увагу суду на те, що районним судом не надано належної оцінки особі обвинуваченого, кількості вчинених ним епізодів кримінальних правопорушень, тому факту, що ОСОБА_6 цілком усвідомлював, що його дії можуть мати наслідком ухилення без законних підстав осіб від вій1ськової служби у період дії воєнного стану, тобто у період, коли держава потребує посиленого захисту, тому, що під час вчинення правопорушень з корисливих мотивів вступав у змову з різними особами заради власного протиправного збагачення, що свідчить про суспільну небезпеку обвинуваченого.

Окрім цього, на думку апелянта, у випадку призначення покарання за ч. 4 ст. 354 КК України у виді штрафу навіть у максимальному розмірі передбаченому санкцією цієї статті (750 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), такий розмір штрафу буде значно меншим за розмір одержаної ОСОБА_6 неправомірної вигоди, тому таке покарання справедливим бути не може, а тому є необхідність призначити більш суворе покарання у межах санкції у виді обмеження волі.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг не надходило.

Однак надійшло заперечення від обвинуваченого ОСОБА_6 на апеляційну скаргу першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , зі змісту якого вбачається, що останній просить апеляційну скаргу, як необґрунтовану залишити без задоволення, а оскаржуване рішення, як законне без змін.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, у ній зазначених, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому ОСОБА_6 і останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Крім цього, як було встановлено колегією суддів з матеріалів даного кримінального провадження, за згодою учасників процесу, у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, районним судом визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, також судом роз`яснено учасникам судового провадження, в тому числі і обвинуваченому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції, з`ясовано, що учасникам процесу зрозумілий зміст ст. 349 КПК України та правові наслідки її застосування.

Стороною обвинувачення оскаржується правильність призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Зі змісту статтей 50, 65 КК України вбачається, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу, судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Як слідує із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 4 ст. 354 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, всупереч вимог ст. 65 КК України та ст. 370 КПК України, вийшов за межі санкції ч. 4 ст. 354 КК України, яка передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, внаслідок чого неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Окрім цього, судова колегія апеляційного суду вважає, що районний суд неправильно застосував при призначенні покарання за ч. 4 ст. 358 КК України вимоги ст. 69 КК України.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 358 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, місцевий суд першої інстанції послався на пом`якшуючі обставини, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та як наслідок призначив обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі 288/1158/16-к зробила висновок про критерії активного сприяння розкриттю злочину та визначила, що: «під такою обставиною слід розуміти дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням у розкритті злочину».

З обставин, визнаних судом доведеними, не вбачається, що ОСОБА_6 були вчинені будь-які дії, які без його допомоги не могли бути встановлені правоохоронними органами, через що відсутні підстави для визнання обставини, яка пом`якшує покарання - активне сприяння в розкритті злочину.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Посилаючись на можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, місцевий суд зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.

Проте, при ухваленні вироку суд першої інстанції не обґрунтував, яким є зв`язок обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого із вчиненим злочином і чому вони істотно знизили його тяжкість. Крім того суд першої інстанції не виклав обґрунтування співмірності призначеного покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, передбаченому ч. 3 ст. 358 КК, враховуючи, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в силу ст. 51 КК посідає перше місце у системі кримінальних покарань та вважається найбільш м`яким.

Поряд з цим, суд не врахував, що обвинувачений вчинив одержання неправомірної вигоди для себе з використанням свого становища, як лікар комунальної установи, вчинив це повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Згідно зі ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Приписами ст. 413 КПК України визначені форми неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, серед яких неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту та може проявлятися у помилках при застосуванні закону при призначенні покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Згідно з вимогами ст. 65 та ч. 2 ст. 50 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, два з яких належать до кримінальних проступків, та один до нетяжких злочинів проти авторитету органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян та кримінальні правопорушення проти журналістів, які становить загрозу не лише для окремих громадян, а й суспільства та держави в цілому, те, що обвинувачений вчинив одержання неправомірної вигоди для себе з використанням свого становища, як лікар комунальної установи, вчинив це повторно, за попередньою змовою групою осіб, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює лікарем КНП «Центральна міська клінічна лікарня», позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, психічними розладами не страждає, його вік, спосіб життя.

Обставиною, яка згідно вимог ст. 66 КК України пом`якшує обвинуваченому покарання, колегією суддів визнається: щире каяття.

Обставин, які згідно вимог ст. 67 КК України обтяжують обвинуваченому покарання, колегією суддів не встановлено.

Вказані обставини, в тому числі ступінь фактичної тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставини їх скоєння, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, із врахуванням даних про особу обвинуваченого, його вік, спосіб життя, те, що обвинувачений під час судового розгляду не намагався приховати певні обставини, у зв`язку із чим судовий розгляд справи був проведений у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, у сукупності дають підстави апеляційному суду призначити покарання наближене до мінімальних меж, передбачених санкціями ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України.

З урахуванням наведеного, враховуючи відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, судова колегія апеляційного суду не знаходить підстав для можливості призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 358 КК України відповідно до ст. 69 КК України.

Водночас, при призначенні покарання слід урахувати, що ч. 1 ст. 75 КК України визначено, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив Верховний Суд у постанові від 19 липня 2018 року у справі № 755/6254/17, де указав, що: «згідно з законом ст. 75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві».

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, та поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, із врахуванням даних про особу обвинуваченого, який за місцем роботи характеризується виключно позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, дійсно, а не уявно розкаюється у вчиненому, виявляє щирий жаль з приводу своїх дій та готовність нести покарання за їх вчинення, що підтверджується, зокрема квитанцією до платіжної інструкції № 0,0,,1 від 24.04.2024 року про сплату штрафу в сумі 45 900 (сорок п`ять тисяч дев`ятсот) грн, повністю визнає свою вину, беручи до уваги, що він не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра, колегія суддів вважає за необхідне, та це відповідатиме вимогам закону України про кримінальну відповідальність, застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що відповідатиме визначеній законом меті, та в даному конкретному випадку буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням передбачає покладення на особу, звільнену від відбування такого покарання, певних обов`язків, виконання яких свідчить про виправлення засудженого. У протилежному випадку, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 78 КК України, направляє засудженого для відбування призначеного покарання. Тобто звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання є його шансом на виправлення. Поміж тим, покладення на останнього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, є тим засобом, що дозволить перевірити ОСОБА_6 на його здатність виправитись.

За таких підстав, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок районного суду в частині призначеного покарання, скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного та керуючись 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 17 квітня 2025 року по обвинуваченні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 354, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України, у частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

-за ч. 4 ст. 354 КК України у виді штрафу 750 (семисот п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за ч. 2 ст. 358 КК України у виді штрафу 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_6 у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування остаточного основного покарання, з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном на 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації.

В іншій частині вирок щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3