Провадження № 1/932/1/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

підсудного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальну справу відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Старокостянтинів Хмельницької області, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 08 жовтня 2007 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , під час сварки з раніше знайомим ОСОБА_6 , що відбулась на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 численні удари руками та ногами у різні частини тіла, а також схопивши потерпілого за верхній одяг, вдарив останнього спиною та головою об вхідні двері квартири, об бетонну стіну будинку та об металеві дверцята захисного каркасу електролічильників, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани правої половини мошонки з гематомою м`яких тканин мошонки, синців правого передпліччя, садна тильної поверхні обох кистей, які за своїм характером відносяться до ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як такі, що зумовили короткочасний розлад здоров`я на термін більше ніж 6 діб, але не більше як на 21 день.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як такі, що виразилися у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Пред`явлене органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст. 122 КК України, в порядку ст. 277 КПК України в редакції 1960 року, було змінено прокурором в ході судового слідства та дії обвинуваченого ОСОБА_7 перекваліфіковані на ч.2 ст. 125 КК України, як такі, що виразилися в спричинені умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Потерпілий та представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 підтримали обвинувачення в раніше пред`явленому обсязі за ч.1 ст.122 КК України, наполягаючи на тому, що обвинувачений умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд вважає доведеним вищевикладене обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_6 , який в суді підтвердив, що з ОСОБА_7 він знайомий з 1993 року, стосунки у них не склалися, оскільки ОСОБА_9 вважає, що він вкрав його бетону плиту. Однак, не зважаючи на це, у нього відсутні підстави обмовляти ОСОБА_7 .

Вказав, що він разом із сином та дружиною мешкали у АДРЕСА_3 . Також у його доньки є квартира, по АДРЕСА_4 та у зв`язку із тим, що донька на той час проживала за кордоном, то в її квартирі тимчасово мешкала дружина з сином та онуком, а також він іноді залишався з ними ночувати.

08 жовтня 2007 року вони з сином ОСОБА_10 пішли до квартири доньки по АДРЕСА_4 . Десь близько 19.40 годин, вони вийшли із квартири доньки в напрямку дому АДРЕСА_5 . В цей час між третім та четвертим поверхом почув голос ОСОБА_7 , який звернувся до нього з питанням, в грубій формі, чи він ще живий. На що, він також грубо відповів ОСОБА_7 та пішов далі. Прийшовши з сином додому вони взяли матрац та знову пішли до квартири доньки. Зайшовши до під`їзду будинку АДРЕСА_6 , син залишився між 2 та 3 поверхом, а він піднявся до квартири АДРЕСА_7 , що розташована на 3 поверсі та став відкривати квартиру. В цей час, несподівано для нього, він відчув удар між ногами, в пах. Від цього удару він впав та відчув ще 2-3 удари в живіт, пах та ще відчув серію ударів в область грудної клітини та серця. Вказав, що коли він падав, то бачив біля себе ОСОБА_7 . Коли він став підніматися, то ОСОБА_7 схватив його за куртку та став бити об вхідні двері квартири, металевий каркас лічильника та наніс ще удари в область грудної клітини та серця, а після вдарив ще в плече та в область статевого органу. В цей час з квартири, яка поруч, вийшов сусід ОСОБА_11 та запитав, що відбувається, оскільки освітлення на сходовому майданчику слабе та він їх одразу не побачив. Почувши ОСОБА_11 , ОСОБА_7 став йти на нього, відштовхнув та пішов униз. Син ( ОСОБА_12 ) підійшов, підняв окуляри ОСОБА_7 та віддав їх йому. Поспілкувавшись з ОСОБА_11 декілька хвилин, він подзвонив у двері своєї квартири, двері відчинила дружина. Зайшовши до квартири, він побачив, що його речі пошкоджені, куртка розірвана, ґудзики на сорочці відірвані, спортивні штани та спідня білизна були всі в крові. Знявши із себе пошкоджений одяг, він побачив численні синці в області грудної клітини, плеча, також в області мошонки була рвана рана. Після він зателефонував до чергової частини та повідомив про подію. Наступного дня він поїхав до лікарні ім.Мечникова, де його оглянули, надали висновок та він поїхав до поліції. Там написав заяву та поїхав додому. У зв`язку із поганим самопочуттям, зателефонував на роботу та повідомив про свій стан. На наступний день звернувся до медичної частини аеропорту, оскільки у нього боліла голова, а також були болі в області серця, мошонки, передпліччя та нудило. Звернувся до лікаря - невропатолога ОСОБА_13 , яка його оглянула та поставила діагноз черепно мозкова травма, струс головного мозку. Далі, звернувся до лікаря хірурга, який оглянувши його, попередньо встановив діагноз перелом грудної клітини та направив на рентген. Після він поїхав до поліклініки за місцем мешкання, де зробив рентген та лікар- рентгенолог встановив йому діагноз - перелом грудини. Після з висновком він поїхав до лікаря- хірурга, який виписав йому лікарняний з 11.10.2007 по 31.10.2007 рік. Після, кожні 5 днів він проходив обстеження у лікарні. Після закінчення лікування, його виписали з лікарняного та він приступив до роботи, однак, у зв`язку із поганим самопочуттям, він звернувся за медичною допомогою до військового госпіталю, де він також перебував на лікуванні з 07.11.2007 по 22.11.2007 року. Після того, як він був виписаний із госпіталю, 29.11.2007 року він звернувся до лікарні ім.Мечникова, відділення СМЕ, де знов був оглянутий експертом та був складений висновок.

Цивільний позов просив задовольнити в повному обсязі.

Показами свідка ОСОБА_12 , оголошеними в судовому засіданні, неявка якого судом визнана поважною, в зв`язку зі смертю, про те що, він ОСОБА_7 знає, однак йому відомо, що у його батька ОСОБА_14 з останнім є тривалий конфлікт.

08 жовтня 2007 року десь о 19.00-20.00 годині, точного часу вже не пам`ятає, він разом із батьком ОСОБА_6 прийшли до квартири сестри за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки там вони тимчасово мешкали, у зв`язку із ремонтними роботами у батьківській квартирі у АДРЕСА_3 , принесли матрац. Батько став відчиняти двері квартири і в цей час з четвертого поверху будинку спускався ОСОБА_7 та став нецензурно ображати батька, після підбіг до нього сзаду та став наносити йому руками та ногами тілесні ушкодження, а далі схватив батька за голову та став бити головою об вхідні двері. При цьому, весь час нецензурно виражався в бік батька. Він дуже розгубився, що навіть не зміг когось покликати на допомогу. Втім, на шум вийшов сусід ОСОБА_11 , який відштовхнув ОСОБА_7 від батька та попросив їх заспокоїтися. Після дій ОСОБА_11 , ОСОБА_7 пішов додому, а він з батьком зайшли також до квартири. Після даних подій батько себе погано почував.

Показами свідка ОСОБА_15 , яка в суді пояснила, що ОСОБА_7 , знає близько 10 років, втім стосунків не підтримує. Потерпілий ОСОБА_6 - це її чоловік, стосунки з ним сімейні.

Вказала, що вона разом із чоловіком та сином мешкають у АДРЕСА_3 . Однак, у зв`язку із ремонтними роботами в їх квартирі, вони всі тимчасово проживали у квартирі доньки, яка розташована по АДРЕСА_4 .

08 жовтня 2007 року десь о 19.30 годині вона прийшла до квартири доньки, де вони тимчасово мешкали, а чоловік із сином пішли до квартири АДРЕСА_8 , щоб забрати матрац. В цей час вона знаходилась на кухні та через деякий час почула «глухі» звуки, які лунали із сходового майданчику. Вона, почувши ці звуки, намагалася вийти на сходовий майданчик з метою з`ясування обставин, втім вхідні двері вона не змогла відчинити, оскільки їй здалося, що їх хтось тримає. Після того, як їй вдалося відчинити вхідні двері до квартири, вона побачило свого чоловіка ОСОБА_6 , що був весь у крові, а одяг на ньому порваний. Вона одразу стала надавати чоловіку медичну допомогу, а він в цей час розповів їй про те, що коли чоловік із сином піднімалися по сходам до квартири, їм на зустріч спускався ОСОБА_7 та накинувся на нього та став наносити йому тілесні ушкодження. Далі вони зателефонували до лікарні, оскільки чоловік себе погано почував та його нудило, а після зателефонували до поліції. 11.10.2007 року чоловік звернувся до лікарні, до невропатолога, який направив його до хірурга. Хірург направив чоловіка на рентген, де й було встановлено перелом грудної клітини, у зв`язку із чим, чоловік до 31.10.2007 року перебував на лікарняному, після чоловік звернувся до військового госпіталю, де перебував на лікарняному ще два тижні.

Показами свідка ОСОБА_11 , в присутності захисника ОСОБА_16 , який в суді пояснив, що з ОСОБА_7 знайомий з 1991 року, однак стосунків з ним не підтримує. Потерпілого ОСОБА_6 також знає з 1990 року, стосунки також з ним не підтримує.

Вказав, що він проживає у АДРЕСА_9 , на третьому поверсі, а в квартирі навпроти проживає донька потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 проживає на першому поверсі.

08.10.2007 року близько 20.00 годин він перебував дома, відпочивав та в цей час почув стукіт у двері. Оскільки дзвоника у нього немає, він для себе зрозумів, що до нього хтось прийшов. Відчинивши вхідні двері, він побачив на сходовому майданчику двох чоловіків. Втім, у зв`язку із тим, що даний майданчик не має освітлення, він одразу не зрозумів, хто там був. Пригледівшись, він зрозумів, що це його сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які стояли, зчепившись між собою. Він попросив їх розійтися. Однак, чоловіки на це не звернули уваги. Після він підійшов до них та розтягнув. ОСОБА_7 пішов по сходах у низ, при цьому сказав потерпілому, що він ще до нього добереться, а він зайшов до своєї квартири. Через декілька днів до нього прийшов ОСОБА_7 та став розповідати йому про наявність між ним та ОСОБА_6 конфлікту ще з 1995 року, втім оскільки це його не стосувалося, він не став про це слухати.

Також додав, що коли ОСОБА_7 пішов, він помітив, що у ОСОБА_6 була куртка вимазана в побілку.

Показами свідка ОСОБА_17 , який в суді пояснив, що ОСОБА_7 знає з листопада 2001 року, відносини з ним не підтримує, а тому відсутні підстави казати неправду відносно останнього. Потерпілого ОСОБА_6 знає приблизно з 2008-2010 року, стосунки з ним дружні.

Стосовно обставин нанесення ОСОБА_6 ОСОБА_7 тілесних ушкоджень 08.10.2007 року, він пояснити нічого не може, оскільки свідком подій особисто не був. Про дані події йому відомо лише зі слів ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 його побив.

Вказав, що ОСОБА_6 не агресивна людина, він ніколи нікого не ображав, військовий, майор.

Показами свідка ОСОБА_18 про те що, вона разом із чоловіком та сином проживають за адресою: АДРЕСА_10 . В цьому ж під`їзді, на першому поверсі мешкає і ОСОБА_7 , з яким їх сім`я підтримує дружні стосунки.

ОСОБА_7 може охарактеризувати як доброго сім`янина. При цьому, ніколи не бачила, щоб ОСОБА_7 конфліктував або сварився з сусідами. Також їй ніхто із сусідів не скаржився на ОСОБА_7 .

Зазначила, що в жовтні 2007 року вона придбала духову шафу, витяжку та варильну поверхню та десь 08.10.2007 року близько 20.00 годин її замовлення доставили до під`їзду дому. В цей час біля під`їзду вона зустріла ОСОБА_7 , який запропонував їй допомогти підняти це замовлення до квартири. Піднімаючись по сходах на третьому поверсі біля квартири АДРЕСА_7 вони зустріли ОСОБА_6 із сином. При цьому, ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_19 один одного не ображали та не висловлювалися образливо в бік один одного. Піднявшись до її квартири, ОСОБА_7 заніс до квартири духову шафу та пішов додому.

Показами свідка ОСОБА_20 оголошеними в судовому засіданні, неявка якого судом визнана поважною, про те що, точної дати не пам`ятає, близько семи годин вечора йому до під`їзду будинку АДРЕСА_6 , привезли духову шафу. Втім він в той день перебував на роботі та з метою отримання замовлення він відпросився з роботи. Підійшовши до під`їзду, побачив ОСОБА_7 та матір ОСОБА_18 . В цей час під`їхав автомобіль, який і привіз духову шафу. Він разом із ОСОБА_7 взяли духову шафу та стали підніматися по сходам до квартири. На третьому поверсі побачили ОСОБА_6 з сином та між останніми виник словесний конфлікт, після чого він їх заспокоїв та вони далі стали підніматися по сходах. ОСОБА_7 заніс до його квартири духову шафу та пішов.

Показами свідка ОСОБА_21 , який в суді пояснив, що ОСОБА_7 він знає з 1993 року, стосунки між ними нормальні. ОСОБА_6 він знає з 1992 року, у зв`язку із службою. Підстав казати неправду як відносно ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 у нього немає.

Вказав, що свідком подій 08.10.2007 року не був, про події йому відомо лише зі слів ОСОБА_6 та сусідів.

Також вказав, що раніше він проживав у будинку АДРЕСА_11 , його квартира розташована через стінку з ОСОБА_7 та йому доводилось чути гучні розмови, що відбувалися в квартирі, в якій мешкав ОСОБА_7 з дружиною, при цьому змісту розмов він не чув.

Показами свідка ОСОБА_22 оголошеними в судовому засіданні, неявка якого судом визнана поважною, який вказав, що він з 1993 по 1997 рік проходив військову службу в Збройних Силах України, на посаді заступника командира військової частини по виховній роботі. В цей період часу з ним також перебував на службі ОСОБА_23 на посаді заступника командира військової частини, який разом із командиром частини, відповідав за бойову та мобілізаційну готовність частини, а також за матеріально технічну частину.

Особисто ОСОБА_7 він не знав, втім йому відомо зі слів ОСОБА_6 , що у них були конфлікти. Так, одного разу, точної дати не пам`ятає, він бачив, як ОСОБА_24 прийшов на роботу в поганому настрої та зі слідами побиття. Під час бесіди ОСОБА_24 повідомив, що його побив ОСОБА_7 та він з цього приводу звертався до офіцерів частини.

В подальшому військову частину, в якій він служив, розформували та офіцери, в тому числі і він, звільнилися чи перейшли на службу у інші військові частини. Втім, він підтримує дружні стосунки з товаришами по службі, від яких і дізнався, що ОСОБА_7 періодично знущався та наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , який не витримав таких знущань та звернувся до поліції. Причиною цих знущань з боку ОСОБА_7 була, начебто, вкрадена ОСОБА_25 аеродромна плита.

Також, десь восени 2007 року, він приїжджав до ОСОБА_6 до військового госпіталю, де останній лікувався з приводу отриманих ушкоджень. ОСОБА_24 розповідав йому, що дані тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_7 .

За час несення служби разом із ОСОБА_6 знає його лише як відповідального, добропорядного та працелюбного чоловіка. Також, від інших офіцерів, йому було відомо, що ОСОБА_7 дуже «важка» людина та з ним ніхто не бажає «зв`язуватися».

Показами експертів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які в суді підтримали висновок комісійної експертизи № 101 та вказали, що тілесні ушкодження у виді забитої рани правої половини мошонки з синцем та набряком м`яких тканин, відноситися до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, які зумовили короткочасний розлад здоров`я . Також виявлені інші тілесні ушкодження - синці та садна верхніх кінцівок, що є легкими тілесними ушкодженнями. При цьому, механізм їх спричинення відповідає механізму їх виникнення, встановленим за матеріалами і дані виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися від однієї механічної дії, оскільки це комплекс ушкоджень, які утворилися в різних анатомічних областях і їх кількість виключає спричинення їх одномоментно, і механізм їх спричинення . Ступень тяжкості тілесних ушкоджень визначалась за кожне окремо, в залежності від розладу здоров`я.

Крім того, вказали, що під час проведення комісійної експертизи ними було виключено діагноз: «струс головного мозку», оскільки відповідно до п. 4.6 Правил судово медичних визначення тілесних ушкоджень забій м`яких тканин голови не враховується при оцінці ступеня тяжкості при відсутності видимих ушкоджень. По всій документації яка була представлена на експертизу, не були описані ушкодження в області голови потерпілого, а тому вони не вправі оцінювати та приймати до уваги такий діагноз як струс головного мозку, оскільки відсутні об`єктивні дані про те, що була травма голови.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду від 02.02.2009 року з фототаблицею, відповідно до якого, оглянуто під`їзд будинку АДРЕСА_6 , де на сходовому майданчику 3 поверху даного будинку, розташовані 3 квартири № № 37,38,39 и електролічильна з трьома металевими дверцятами. На момент огляду двері, металеві перила, пошкоджень не мають (том 1 а.с. 23-24).

Висновком фахівця №4768 від 09.10.2007 року, відповідно до якого у ОСОБА_14 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців, саден, рани, набряку, які спричинені від дії тупих твердих предметів, в термін та можливо при обставинах, вказаних потерпілим.

За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень ( том 1 а.с. 11)

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , відповідно до якого, останні підтвердили наданні раніше покази. (том 1 а.с. 85-90)

Протоколом очної ставки між свідком ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , відповідно до якого, останні підтвердили наданні раніше покази. (том 1 а.с. 92-104)

Протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 13.04.2009 року за участі потерпілого ОСОБА_14 , відповідно до якого, потерпілий на місці скоєння злочину показав та розповів, яким чином ОСОБА_7 наніс йому тілесні ушкодження. (том 1 а.с.143-149).

Висновком експерта № 1375е від 21.04.2009 року відповідно до якого виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, що не суперечить механізму їх виникнення, на які вказував потерпілий у протоколі відтворення обстановки та обставин подій від 13.04.2009 року. (том 1 а.с. 153)

Протоколом виїмки від 12.06.2009 року, відповідно до якого вилучена історія хвороби ОСОБА_14 №4618/850/1193 (том 2 а.с. 12), долучена до справи як речовий доказ та досліджена під час судового розгляду.

Амбулаторною картою ОСОБА_28 та історією хвороби, досліджених під час судового розгляду.

Протоколом виїмки від 22.06.2009 року, відповідно до якого вилучено табель обліку робочого часу за жовтень 2007 року, табель обліку робочого часу за листопад 2007 року ВАТ АК «Дніпроавіа», лікарняні листи ОСОБА_14 , акт про нещасний випадок не виробничого характеру, пояснювальна записка ОСОБА_14 з додатками (том 2 а.с. 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33), що долучені до матеріалів справи як речові докази та досліджені в суді ( том 2 а.с.34).

Протоколом виїмки від 02.07.2009 року, відповідно до якої вилучено журнали обліку рентгенографій та рентгенографія №2230 від 19.11.2007 року ( том 2 а.с.83), долучені як речові докази та досліджені під час судового розгляду.

Висновком комісійної судово медичної експертизи № 101 від 15.07.2009, відповідно до якої у ОСОБА_6 , в наданій медичній документації за весь час спостереження потерпілого в поліклініці та лікуванні в стаціонарі, після травми, отриманої 08.10.2007 року, якихось тілесних ушкоджень на шкіряних покровах голови потерпілого (синців, саден, ран) лікарями не відмічено. Тому вважаємо, що діагноз „закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку", був виставлений лікарями на підставі скарг та анамнезу (повідомлення про травму, яка мала місце на передодні).

Згідно п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості ушкоджень, затверджений Наказом МЗ України від 17.01.1995 року N? 6, діагноз забою (м?яких тканин) голови, грудної клітини, живота та інше не враховується при оцінці ступеню тяжкості при умові, що він встановлений на основі суб?єктивних факторів та не підтверджується об?єктивними даними.

Тому діагноз «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку", при визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень судово-медичної експертною комісією не враховується.

Поверхнева забита рана правої половини мошонки з набряком тканин та синцем навколо рани; 3 синці на передній черевній стінці праворуч та зовнішній поверхні правого передпліччя; 7 саден по зовнішній поверхні правого плечового суглобу, тильній поверхні обох кистей.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, вважаємо, що вони виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) якими могли бути рука, нога, взута взуття, а також інший тупий твердий предмет (предмети), визначити характерологічні ознаки травмуючої поверхні якого (яких) не представилося можливим, т.я. відсутні об`єктивні судово-медичні данні.

Тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, не характерні для виникнення при падінні з висоти власного зросту, а були спричинені при неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів), що підтверджується їх локалізацією та кількістю.

Локалізація та характер тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден верхніх кінцівок, більш характерний для їх виникнення при боротьбі та самозахисту.

Тілесні ушкодження у вигляді забитої рани мошонки з синцем та набряком м?яких тканин по своєму характеру відноситися до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості, які зумовили короткочасний розлад здоров?я на термін більше ніж 6 діб, який необхідний для повного загоєння рани, але не більше 21 доби.

Тілесні ушкодження у вигляді синців передньої черевної стінки, синців та саден верхніх кінцівок відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Локалізація та характер тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден верхніх кінцівок, більш характерний для їх виникнення при боротьбі та самозахисту (відповідь на питання N? 2, N? 5).

Але враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень вважаємо, що матеріали справи відносно механізму спричинення тілесних ушкоджень не знаходяться у протиріччі з судово-медичними даними, отриманими при проведенні теперішньої комісійної судово-медичної експертизи.

Термін виникнення тілесних ушкоджень може відповідати даті , вказаній в медичній документації, постанові, а також у матеріалах справи, тобто 08.10.07 року, що підтверджується характером тілесних ушкоджень (том 2 а.с.96-105).

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Суд не приймає як доказ обвинувачення висновок експерта №648- е від 24.02.2009 року ( том 1 а.с. 38), спеціаліста №6134 від 29.12.07 ( том 1 а.с.35), де у ОСОБА_6 , окрім забитої рани правої половини мошонки з гематомою м`яких тканин, синців правого передпліччя, саден тильної поверхні обох кистей, ще виявлена закрита травма грудної клітини, перелом грудини, закрита черепно- мозкова травма та струс головного мозку, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров"я, понад 21 добу та не є небезпечними для життя, оскільки цими експертними дослідженнями встановлена тяжкість ушкоджень як середня всіх загалом виявлених ушкоджень, без розмежувань, в той же час за висновком комісійної судово- медичної експертизи ( том 2 а.с. 96-105) щодо тяжкості виявлених ушкоджень, визначена ступінь тяжкості кожного окремо тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_6 .

Також відповідно до ст. 275 КПК України в редакції 1960 року, судом не приймається як доказ обвинувачення ОСОБА_7 висновок фахівця №640 від 23.03.2009 року ( том 1 а.с.44), експерта 1427- е від 23.04.09 ( том 1 а.с.47) щодо виявлених у ОСОБА_6 ушкоджень у вигляді синців та крововиливів на передній черевній стінці, на мошонці та в області пахвової складки, що є легкими тілесними ушкодженнями, оскільки дані обставини стосуються отримання ОСОБА_6 цих тілесних ушкоджень 22.02.2009 року, а не 08.10.2007 року. Судовий розгляд кримінальної справи щодо ОСОБА_7 відбувається в межах пред`явленого обвинувачення по спричиненню тілесних ушкоджень ОСОБА_6 08.10.2007 року, а тому суд не може вийти за межі пред`явленого обвинувачення , використовуючи як доказ дані висновки експертів щодо обставин подій від 22.02.2009 року.

Щодо експертного висновку 1375 -е ( том 1 а.с.153), то дане дослідження судом приймається як доказ, оскільки було проведено з урахуванням відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_6 і стосувалось дослідження щодо відповідності механізму виникнення тілесних ушкоджень, їх кількості, локалізації в тому числі в області правої половини мошонки, правого передпліччя, тильної поверхні обох кистей, на які вказував потерпілий під час відтворення цих подій на місці злочину.

Будучи допитаним в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 , свою провину не визнав та пояснив, що ОСОБА_6 він знає з 1993 року, втім на його думку, стосунки між ними не склалися.

08 жовтня 2007 року він перебував вдома, побачивши у вікно, що сусідці ОСОБА_29 привезли духову шафу, він вирішив їй допомогти занести це все до її квартири. В процесі, як він з ОСОБА_30 піднімалися по сходинкам, десь на 3 поверсі вони зустріли ОСОБА_6 , який його словесно образив. Втім, він на слова ОСОБА_6 жодним чином не відреагував та пішов далі. Піднявшись на п`ятий поверх до квартири ОСОБА_29 , він віддав духову шафу та став спускатися вниз. В цей час на третьому поверсі біля квартири АДРЕСА_7 його чекав ОСОБА_6 з сином. Побачивши, що він спускався сам, ОСОБА_24 одразу на нього накинувся з криками «Я тебе вб`ю», від чого він вдарився головою та спиною об двері квартири ОСОБА_11 . Після, він обхватив ОСОБА_6 за шию та став захищатися від його ударів, а потерпілий в цей час став бити його пакетом, в якому знаходився невідомий предмет. При цьому він не наносив потерпілому жодних ударів, а лише тримав за руки, щоб той, його не бив. Далі, вийшов сусід ОСОБА_11 та попросив їх зупинитися, після чого він пішов вниз, а потерпілий залишився з сином на 3 поверсі та кричав йому у слід, що мене посадить.

На наступний день потерпілий пішов зняв тілесні ушкодження у бюро СМЕ та написав на нього заяву у міліцію. Вважає дану справу сфабрикованою, оскільки потерпілий за медичною допомогою одразу не звернувся, а лише на 3 день і всі його діагнози це відверта вигадка.

Цивільний позов потерпілого не визнав.

Заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінчення строків давності.

Однак, суд не приймає твердження ОСОБА_7 щодо невизнання провини, розцінює їх критично, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що саме ОСОБА_7 під час сварки на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, умисно наніс потерпілому ОСОБА_6 численні удари, внаслідок чого потерпілому заподіяно тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що зумовили короткочасний розлад здоров`я.

Це об`єктивно підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_6 , котрий як під час досудового розслідування, в тому числі на очній ставці з підсудним ОСОБА_7 , так і в судовому засіданні вказував, що 08.10.2007 під час конфлікту, ОСОБА_7 несподівано, наніс йому удари в пах, від яких він впав, а коли став підніматися, то саме ОСОБА_7 схопив його за верхній одяг та став бити його об вхідні двері квартири, металевий каркас лічильника, в грудну клітину, плече та область статевого органу.

Вказав, що саме від дій ОСОБА_7 йому спричинені виявлені у нього тілесні ушкодження.

Так, само про вказані події одразу після подій, потерпілий повідомив своїй дружині ОСОБА_15 . Ці події відбулись в присутності сина потерпілого- свідка ОСОБА_12 .

Дані покази потерпілого підтвердив свідок ОСОБА_11 , який як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні, зазначив, що 08.10.2007 року близько 20.00 почув стукіт у свої двері, і оскільки не мав дзвоника, вирішив з`ясувати, хто прийшов, а коли вийшов за двері, то побачив на сходовому майданчику ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які стояли, зчепившись між собою. Він просив їх розійтись, однак чоловіки не звернули уваги, після він підійшов та розтягнув їх. ОСОБА_7 , спускаючись по сходах вниз, сказав ОСОБА_6 , що ще до нього добереться.

Дані покази свідок ОСОБА_11 підтвердив і в процесі очної ставки з підсудним ОСОБА_7 .

Також покази потерпілого підтвердив свідок ОСОБА_12 , покази якого були оголошені під час судового розгляду, який зазначив, що 08.10.2007 року приблизно о 19.00-20.00 саме підсудний ОСОБА_7 розпочав цей конфлікт, спускаючись з четвертого поверху та нецензурно лаючись, ображаючи батька ОСОБА_6 , а потім коли батько відчиняв двері квартири на третьому поверсі, підбіг до нього позаду, та став наносити удари руками та ногами, бити головою об вхідні двері. Він розгубився, та не зміг навіть покликати на допомогу. Але на шум вийшов сусід ОСОБА_11 , який відштовхнув ОСОБА_7 від батька та попросив їх заспокоїтись, після чого ОСОБА_7 пішов.

Свідок ОСОБА_15 також зазначала, що 08.10.2007 року десь о 19.30 прийшла до квартири АДРЕСА_12 , де вона разом з чоловіком та сином тимчасово мешкали. Через деякий час почула "глухі" удари на сходинковому майданчику. Намагаючись вийти з квартири, не змогла відчинити вхідні дівері, їй здалось, що їх хтось тримав. Коли їй вдалось відчинити вхідні двері, побачила свого чоловіка ОСОБА_6 в крові, який їй відразу повідомив, що його побив ОСОБА_7 , який накинувся на нього та став наносити удари. Про ці події вони відразу повідомили в поліцію та звернулись за медичною допомогою.

Під час відтворення обстановки та обставин події, потерпілий ОСОБА_6 не тільки підтвердив свої покази, повідомив про події, що відбувались 08.10.2007, а й продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. (том 1 а.с. 143-149)

За висновком експерта № 1375е від 21.04.2009 року, виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження спричинені від дії тупих твердих предметів, що не суперечить механізму їх виникнення, на які вказував потерпілий у протоколі відтворення обстановки та обставин подій від 13.04.2009 року (том 1 а.с. 153).

Також покази потерпілого ОСОБА_6 підтверджені висновком комісійної судово-медичної експертизи №101 щодо локалізації та механізму виявлених у нього тілесних ушкоджень саме в області правої половини мошонки з набряком тканин та синцем навколо рани, трьох синців на передній черевній стінці праворуч та зовнішній поверхні правого передпліччя; семи саден по зовнішній поверхні правого плечового суглобу, тильній поверхні обох кистей, тобто саме в тих частинах тіла, на які вказував потерпілий.

При цьому, цим експертним висновком підтверджений факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, виникли саме від дії тупого твердого предмету ( предметів), якими могла бути рука, нога, взута у взуття, а також інший тупий твердий предмет ( предмети), визначити характерологічні ознаки травмуючої поверхні якого ( яких) не представилось можливим, т.я. відсутні об`єктивні судово- медичні дані.

Також встановлено, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого не характерні для виникнення при падінні з висоти власного зросту, а були спричинені при неодноразовій дії тупого твердого предмету, що підтверджується їх локалізацією та кількістю.

Цим експертним висновком підтверджений факт того що, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх виникнення встановленим за матеріалами справи, та цей встановлений механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не знаходиться у протиріччі з судово- медичними даними, отриманими при проведенні даної комісійної судово- медичнної експертизи.

Даним висновком встановлений й термін отримання потерпілим виявлених тілесних ушкоджень, з урахуванням їх характеру, тобто 08.10.2007 року.

При цьому, суд вважає, що наявний в матеріалах справи висновок комісійної судово- медичної експертизи №101 належним та допустимим доказом, оскільки був складений та оформлений судово- медичними експертами у складі комісії, даний документ містить повний та обгрунтовний виклад проведених досліджень виявлених тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , з детальним описом, та ступеню тяжкості кожного виявленого у потерпілого тілесного ушкодження, а також відповіді на поставлені перед комісією питаннями, а тому є складеним без порушень діючого законодавства, внаслідок чого заяви ОСОБА_7 про некомпетентність експертів та неналежність цього висновку, судом не приймаються.

Дані висновки були підтримані й допитаним в судовому засіданні експертами ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , які між іншим зазначили, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, не могли бути спричиненні одномоментно, або внаслідок падіння з висоти власного зросту, оскільки розташовані в різних анатомічних областях, що свідчить про чисельність нанесених ударів потерпілому ОСОБА_6 , й тим самим спростовує версію підсудного ОСОБА_7 про свою непричетність до даного злочину, а тому доводи ОСОБА_7 судом не приймаються.

При цьому, також слід зазначити, що первинне обстеження потерпілого ОСОБА_6 відбулось 09.10.2007 року в ОКЗ «Бюро судово- медичної експертизи», про що складено судмедекспертом ОСОБА_31 висновок фахівця № 4768, тобто відразу після подій 08.10.2007 року, й там також були встановленітілесні ушкодження саме в тих місцях, про які зазначав потерпілий ОСОБА_6 - в області правої половини мошонки, правого передпліччя, на тильній поверхні обох кистей з набряком тканин та синцем навколо рани, які спричинені від дії тупих твердих предметів, в термін та можливо при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_6 (том 1 а.с.11).

Суд вважає, що дані події, які описав потерпілий, емоційний стан в якому він перебував, можуть свідчити лише про їх правдивість та не можуть містити у собі жодних елементів надуманості, а тому доводи підсудного, щодо неналежності показів потерпілого, судом не приймаються.

Щодо доводів підсудного про те, що свідки ОСОБА_32 не підтверджують факту побиття ОСОБА_6 , то суд дані доводи не приймає, оскільки вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, дані свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 зазначали, що разом з ОСОБА_7 бачили ОСОБА_6 з сином, коли піднімались до своєї квартири. Потім, коли ОСОБА_7 допоміг занести до квартири духову шафу, він ( ОСОБА_7 ) пішов. Допитаний підсудний ОСОБА_7 також вказував, що спочатку побачив ОСОБА_6 в під`їзді, коли разом з ОСОБА_35 , а потім коли він пішов від Бар"яш, та спускався, на сходовому майданчику третього поверху побачив ОСОБА_6 з сином, який ( ОСОБА_6 ,) на нього накинувся з погрозами вбити.

Тобто, свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_34 дійсно не бачили подій злочину 08.10.2007 року, оскільки вони відбулись вже після того, як ОСОБА_7 від них пішов.

Таким чином, вищенаведені обставини спростовують доводи обвинуваченого щодо непричетності його до інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Про мотив скоєного правопорушення свідчить наявний конфлікт між обвинуваченим та потерпілим, про що зазначав потерпілий ОСОБА_6 , а також слідує із оголошених показів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_22 . А також слідує із оголошених показів свідка ОСОБА_34 , який вказував, що коли він разом з ОСОБА_7 заносили духову шафу та стали підніматись по сходах до квартири ОСОБА_33 , на третьому поверсі побачили ОСОБА_6 з сином, та між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, і він їх заспокоював, після чого вони далі пішли по сходах Потім ОСОБА_7 заніс до квартири духову шафу та пішов.

Про наявність конфлікту не заперечував сам обвинувачений, зазначаючи, що в нього претензії до ОСОБА_6 , який в 1993 році в нього вкрав плиту перекриття. Про ці претензії ОСОБА_7 до ОСОБА_6 зазначено і в оголошених показах свідка ОСОБА_22 про те, що причиною знущань ОСОБА_6 з боку ОСОБА_7 була, начебто, вкрадена ОСОБА_6 аеродромна плита.

При цьому, доводи підсудного ОСОБА_7 про те, що він лише захищався від дій ОСОБА_6 , судом не приймаються.

Так, в матеріалах справи наявні висновок спеціаліста №4890 (том 1 а.с. 78) та висновок експерта №1446 від 23.04.2009 року, за якою у ОСОБА_7 виявлені синці та садна по зовнішній поверхні плечового суглобу, лопатки ліворуч, по передній поверхні правого передпліччя, які спричинені від дії тупих твердих предметів або при ударі о такі, можливо в термін або при обставинах, вказаних обстеженим і за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не є небезпечними для життя та могли виникнути від ударів об стіну, металеві перила, дерев`яні дверні полотна та аналогічні тупі тверді предмети ( том 1 а.с .84)

Під час судового розгляду, підсудний ОСОБА_7 вказував, що дані тілесні ушкодження у висновках спеціаліста та експерта, 08.10.2007 року йому спричинив саме ОСОБА_6 , який дочекавшись, коли той спуститься після того, як занесе Бар"яш духову шафу, накинувся на нього і з криками вбити, від чого він вдарився головою об двері квартири ОСОБА_11 . Після він обхватив ОСОБА_6 за шию та став захищатись від його ударів, а той став його бити пакетом. в якому лежав якийсь предмет. Він йому ударів не наносив, а лише тримав за руки, щоб той його не бив.

Однак, дані заяви ОСОБА_7 судом не приймаються, оскільки спростовуються вищенаведеними доводами.

Крім того, заяви підсудного ОСОБА_7 про погрозу вбивством, наявність в руках ОСОБА_6 пакетів з якимсь предметом, нічим, крім його усної заяви, не підтверджені. При цьому, допитаний під час слідства , та в суді свідок ОСОБА_11 , який вийшов саме на звуки ударів та шум на сходовому майданчику, будь -яких пакетів в руках ОСОБА_6 або ОСОБА_7 не бачив.

Також свідок ОСОБА_11 зазначав, що після припинення конфлікту, він бачив саме у ОСОБА_6 одежу в побілці.

Тобто, ці покази вказують про те, що саме ОСОБА_7 , в процесі нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на сходовому майданчику третього поверху, бив останнього, в тому числі, і об стіну будинку.

Щодо заяв підсудного ОСОБА_7 про самозахист, то дані доводи не знайшли свого підтвердження.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної й достатньої для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

При вирішенні питання про наявність такого стану, згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», слід враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати як реальну загрозу для своїх прав і законних інтересів.

Щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, відповідно до п. 5 згаданої постанови, слід враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Під час судового розгляду встановлено, що 08.10.2007 року приблизно о 20 годині ОСОБА_7 , перебуваючи на сходовому майданчику біля квартири АДРЕСА_2 , умисно спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я.

Дані обставини підтверджуються вищенаведеними доказами, які є об`єктивними, співвідносяться з встановленими обставинами справи, та іншими доказами, а саме : показами потерпілого та свідка ОСОБА_12 , що був безпосереднім очевидцем подій, які вказали, що першим розпочав конфлікт, виражаючись нецензурно та образливо на адресу потерпілого та провокуючи на більш активний розвиток саме ОСОБА_7 , першим наніс удар саме ОСОБА_7 , і як зазначив потерпілий та свідок ОСОБА_12 - це відбулось несподівано і сзаду ногою в область паху, а потім Грабовець продовжував наносити потерпілому удари. Також підтверджуються показами свідка ОСОБА_11 , який вийшов на шум та зупинив ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_12 , яка побачила потерпілого відразу після скоєного злочину і наслідки спричинення тілесних ушкоджень чоловікові, протоколами очних ставок проведених між потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_11 з підсудним ОСОБА_7 , де потерпілий та свідок підтвердили свої покази, протоколом відтворення обстановки та обставин події з потерпілим, і висновком експертизи, що виявлені тілесні ушкодження не суперечать механізму їх виникнення, на які вказував потерпілий, висновком комісійної судово-медичної експертизи.

Покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 узгоджуються між собою та з показами потерпілого, є послідовними та чіткими, а тому доводи підсудного ОСОБА_7 про надуманість показів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та потерпілого, судом не приймаються.

Таким чином в суді не знайшли своє підтвердження доводи підсудного ОСОБА_7 , що він захищався від потерпілого ОСОБА_6 , оскільки судом встановлено, що ОСОБА_7 у стані необхідної оборони, або перевищення її меж, не знаходився, саме він почав ображати потерпілого ОСОБА_6 , був ініціатором конфлікту, вів себе агресивно, першим наніс удар та розпочав сварку, штовханину та продовжував наносити удари, умисно спричинив потерпілому тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, не звертав уваги на вимоги ОСОБА_11 розійтись, а пішов лише тоді, коли ОСОБА_11 розтягнув. При цьому, судом встановлено, що потерпілий не представляв для підсудного небезпеку, або щоб з боку потерпілого були агресивні дії та вчинено суспільно-небезпечне посягання, яке б загрожувало здоров`ю підсудного, ОСОБА_6 ніяких реальних дій, що могли б загрожувати життю та здоров`ю ОСОБА_7 не вчиняв і в момент первого удару ОСОБА_7 був повернути до нього спиною, відкриваючи вхідні двері в квартиру.

Окрім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , маючи реальну можливість закінчити конфлікт, що виник між ним та потерпілим, запобігти його продовження, оскільки йому ніхто не заважав, не перешкоджав та не заважав, продовжив здійснювати дії спрямовані на продовження сварки, в результаті чого й були спричинені тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 .

Про те що мали місце численні удари потерпілому, внаслідок чого він отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров"я, свідчить локалізація цих тілесних ушкоджень в різних анатомічних областях- в правій половині мошонки, правого передпліччя, тильної поверхні обох кистей потерпілого ОСОБА_6 , що підтвердили допитані експерти ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , виключаючи їх спричинення одномоментно, або внаслідок падіння з висоти власного зросту.

Таким чином, дана сукупність доказів, характер, послідовність, динамічність дій підсудного ОСОБА_7 , його поведінка,а також цілеспрямованість, кількість, характер та локалізація отриманих тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, свідчать про їх спричинення потерпілому ОСОБА_6 зі значною силою, а відтак підтверджує наявність умислу ОСОБА_7 саме на спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому з короткочасним розладом здоров`я, й тим самим спростовує доводи підсудного щодо відсутності в нього умислу на скоєння даного злочину, в тому числі стані необхідної оборони, або перевищення її меж.

Також, під час судового розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 вказував, що до нього під час досудового розслідування слідчими відділення поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області застосовували недозволені методи ведення досудового розслідування.

За даними заявами підсудного, судом було винесені ухвали про перевірку заяви ОСОБА_7 .

Постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві кримінальне провадження за ч.1 ст.365 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Суд вважає, що дана постанова слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві є обґрунтованою, повною та належною, оскільки слідчим були перевірені всі обставини, вказані ОСОБА_7 .

Також, слід зазначити, що окрім усної заяви ОСОБА_7 , його заява будь якими іншими обставинами не підтверджена.

А тому, з урахуванням наведеного, суд вважає що заява обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього з боку працівників поліції відділення поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області недозволених методів ведення розслідування, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Заява ОСОБА_7 про надання правової оцінки діям слідчого ДБР ОСОБА_36 , який прийняв рішення про закриття кримінального провадження за заявами ОСОБА_7 щодо недозволених методів ведення досудового розслідування, судом не приймається, з урахуванням вищенаведених доводів.

Доводи підсудного ОСОБА_7 щодо незаконності та неправомірності порушення даної кримінальної справи, судом не приймається, оскільки відповідно до матеріалів справи, згідно протоколу прийняття усної заяви, ОСОБА_6 звернувся з відповідною заявою до Бабушкінського РВ ДМУ в Дніпропетровській області про вчинений злочин щодо спричинення йому 08.10.2007 року ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на сходовому майданчику третього поверху будинку 16 біля двері квартири АДРЕСА_7 , в обґрунтування - надав акт СМЕ №4768. Дана заява була зареєстрована 09.10.2007 року у відповідному журналі за №7265 (том 1 а.с.6)

В подальшому, під час досудового розслідування, ОСОБА_7 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого про порушення кримінальної справи. В процесі розгляду скарги, всі обставини були перевірені і постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_7 було відмовлено в задоволені скарги на постанову слідчого від 06.02.2009 року про порушення кримінальної справи за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, оскільки кримінальна справа була порушена законно та обґрунтовано у відповідності до ст. 98 КПК України. Дане рішення, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області залишено без змін. ( том 1 а.с.57)

Також, під час досудового розслідування на заяви ОСОБА_7 щодо необ`єктивного ведення досудового слідства в.о.слідчого ОСОБА_37 , прокурором проводилась перевірка, якою порушень КПК не виявлено, про що ОСОБА_7 направлено відповідь ( том 1 а.с.179)

Щодо заяв підсудного ОСОБА_7 про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 з приводу викрадення ним плити в 1993 році, щодо прокурорів ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , інших прокурорів, в тому числі прокурорів області ОСОБА_45 та інших, слідчої ОСОБА_46 , а також щодо ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , а також інших працівників правоохоронних органів, експертів ОСОБА_49 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 та інших експертів, та надання їх діям правової оцінки, судом не приймається, оскільки ці обставини не є предметом судового розгляду і виходять за межі даного судового розгляду відповідно до ст. 255 КПК України в редакції 1960 року.

Заяви ОСОБА_7 про наявність судових рішень про скасування постанов про закриття кримінальної справи за ч.1 ст. 365, ч.1 ст.366, ч.1 ст.358, ч.1 ст.384 КК України щодо ОСОБА_50 , ОСОБА_46 , ОСОБА_48 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та інших в рамкам кримінального провадження №0000055, 0000291, 0000291, судом не приймаються, оскільки не стосуються розгляду даної кримінальної справи, виходить за межі судового розгляду.

Заяви ОСОБА_7 про надання правої оцінки діям ОСОБА_55 як адвокату, що здійснювала його захист, і стягнення з неї та інших осіб матеріальної та моральної шкоди в розмірі 10000 евро, судом не приймається, оскільки оцінка її професійної діяльності, як адвоката, здійснюється відповідними дисциплінарними органами адвокатури, а розгляд позовних вимог про стягнення шкоди виходить за межі даного судового розгляду.

Заяви підсудного про надання правої оцінки оформленим лікарняним листам потерпілого ОСОБА_6 , судом не приймаються, оскільки вищенаведеними доказами, висновком комісійної судово- медичної експертизи встановлений факт спричинення 08.10.2007 року ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 з короткочасним розладом здоров`я.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що прокурором обґрунтовано змінено обвинувачення в частині зміни кваліфікації дій підсудного ОСОБА_7 з ч.1 ст.122 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Ті обставини, що підсудним ОСОБА_7 08.10.2007 року умисно спричинені ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я підтверджується вищенаведеними доводами суду, а також тим, що за висновком фахівця ( том 1 а.с. 11) № 4768 від 09.10.2007 року, у ОСОБА_6 виявлені по передній поверхні грудної клітини праворуч і ліворуч п`ять синців багряно-фіолетового кольору з нечіткими контурами розміром від 2 х 1см до 5х6 см, на правій половині мошонки поверхнева рана під засохлою кривавою кіркою розміром 1х 0,3 см, навколішна тканина багряного кольору на ділянці 5х4 см, права половина мошонки набрякла, на передній стінці праворуч, по зовнішній поверхні правого плечового суглобу, по тильній поверхні обох кистей саден з підсохлим буро- червоним дном розміром від 2х1 до 0,5х0,7 см, що належать до легких тілесних ушкоджень і відповідають 08.10.2007 за терміном їх заподіяння.

Під час судового розгляду, також судом досліджувались три рентгенограми, історія хвороби ОСОБА_6 №4618/850/1193, амбулаторна карта ОСОБА_6 , три журнали реєстрації рентгенограм.

Допитаний експерт ОСОБА_56 в судовому засіданні суду пояснив, що з висновку судово-медичної експертизи №648е від 24.02.2009 слідує, що відповідно дослідження ОСОБА_6 в бюро СМЕ за його зверненням в 2007 році, його амбулаторної карти і рентгенограми органів грудної клітини, у потерпілого виявлені закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забита рана правої половини мошонки з гематомою м`яких тканин мошонки, синці правого передпліччя, садна тильної поверхні обох кісток, синці грудної клітини, закрита травма грудної клітини з переломом груднини, середній ступінь тяжкості яких встановлений за ознакою тривалого розладу здоров`я, визначений на підставі найбільш тяжкої травми грудної клітини.

Експерт ОСОБА_56 також доповнив, що ОСОБА_6 самостійно звертався за судово - медичним обстеженням з приводу цих тілесних ушкоджень спочатку 09.10.2007, а потім 29.12.2007, коли експерт чергував на прийомі у відсутність ОСОБА_57 і склав консультативний висновок спеціаліста №6134, зазначивши про лікування потерпілого до 27.12.2007 і неправильно визначену, як на його думку, раніше ступінь тяжкості ушкоджень з огляду на додатково надану рентгенограму груднини, на якій наявний поперечний перелом тіла груднини із задовільним стоянням відламків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_58 в судовому засіданні засвідчив, що є ортопедом-травматологом. В історії хвороби № 4618/850/1193 записав про можливий консолідований перелом груднини як попередній діагноз, після чого для його підтвердження направив потерпілого для проведення рентгенографії, і повторно ОСОБА_6 за консультацією до нього не звертався, рентгенограму та її описання для остаточного діагнозу не надавав.

За оголошеними під час судового розгляду показами свідка ОСОБА_59 , який у 2007 році обіймав посаду начальника відділення рентгенографії Дніпропетровського військового шпиталю, який під час допиту в суді підтвердив виконання пред`явленої йому рентгенограми груднини у боковій проекції 19.11.2007 у шпиталі військової частини НОМЕР_1 , яку описувала лікар ОСОБА_60 , що належить до одного з методів дослідження при діагностуванні ( том 2 а.с.13, том 3 а.с.136-137, т.4 а.с.118).

Допитана в судому засіданні свідок ОСОБА_60 вказала про відсутність на прицільній рентгенограмі груднини ОСОБА_6 у боковій (косій) проекції за 19.11.2007 будь-яких ушкоджень чи кісткової мозолі, що мала б нарости впродовж трьох тижнів, та категорично виключила помилку лаборантів у прізвищі пацієнта на виготовленій рентгенограмі попри помилку в році його народження, якої припустився лаборант. Також свідок підтвердила належність їй запису в історії хвороби №4618/850/1193 про чіткі кісткові контури груднини без кістково-травматичних і деструктивних змін, яку вона зробила після ознайомлення з анамнезом травми, не потребуючи для цього рентгенограми у прямій проекції, в якій може накладатися тінь від хребта.

Допитана експерт ОСОБА_27 зазначила, що під час проведення комісійної експертизи, рентгенограми потерпілого були консультатовані лікарем- ренгенологом ОСОБА_61 , що був включений до складу експертної комісії , і саме він вказав, що на наданих рентгенограмах грудини в прямій та боковій проекції вбачається косий перелам тіла грудини із незначним сміщенням відламків. На наступних рентгенознімках від 19.11.2007 та 08.05.2009 року визначається перелам тіла грудини у верхній треті, консолідований, який може відповідати даті отримання травми 08.10.2007 року.

В той же час, допитаний в судовому засіданні, як експерт, ОСОБА_61 зазначав суду про відсутність на рентгенограмах абсолютних ознак наявності перелому, через що він в тісному зв`язку з анамнезом в амбулаторній карті та в історії хвороби, з описанням рентгенограм іншими лікарями, дійшов висновку про травматичне ушкодження груднини за сукупністю відносних ознак нечіткості і неоднорідності кісткової структури на передній поверхні тіла груднини і розриву контуру, тобто ушкодження кісткової тканини, нижче шва між рукояткою і тілом груднини у верхній третині останнього у переднього краю.

При цьому, ОСОБА_61 під час судового розгляду вказав суду на дійсно низьку якість рентгенограми за 11.10.2007 і відсутність консолідації на третій день після травми, за якої порушення структури кістки має незначне зміщення за характером ідеального стояння, через що він ( ОСОБА_61 ) мав сумніви в тому, що розібрався до кінця з наявністю травми груднини, категоричне усунення яких на цей час, на його думку, можливе у випадку судово-медичних додаткових досліджень з використанням нових КТ знімків грудини.

Крім того експерт ОСОБА_61 зазначив, що на час проведення експертизи йому, у складі комісії, при складанні висновку №101 від 15.07.2009, достатньо було трьох рентгенознімків потерпілого ОСОБА_6 для встановлення наявності ознак переламу груднини. На даний час, він зазначає, що у разі сумнівів у висновках експерта необхідно провести додаткове дослідження, а саме 3-д дослідження, комп`ютерну томографію (час допиту - 2019 рік).

Згідно матеріалів судової справи №403/16102/12, 09.07.2014 виносилась постанова про судово-медичне освідування з використанням методів медичної електронної томографії для фіксування особливих прикмет в області верхньої третини тіла груднини потерпілого ОСОБА_6 , яка не була виконана, оскільки потерпілий під протокол від 31.07.2014 відмовився від її проведення з мотивів того, що таке освідування, як на його думку, принижує таким чином його честь та гідність і загрожує його здоров`ю.

Повторно потерпілий ОСОБА_6 відмовився від проведення освідування у вигляді комп`ютерної томографії грудної клітини, рентгену, про що повідомив його захисник у судовому засіданні 15.06.2021 та 01.09.2021.

Також судом під час розгляду кримінальної справи, досліджені рентгенограма у бокових і прямій проекціях за 11.10.2007, 19.11.2007 і 08.05.2009 з використанням негатоскопу за участі спеціаліста - доктора медичних наук, професора ОСОБА_62 , яка надала пояснення про те, що виготовлені рентгенограми неякісні і непридатні для виявлення та описання стану груднини ОСОБА_6 . Через погану якість, як пояснила спеціаліст, рентгенограма виготовлена без витримування технічних режимів у прямій проекції 08.05.2009, на якій видно лише зображення хребетної трахеї через невитриману проекцію.

Спеціаліст ОСОБА_63 пояснила в судовому засіданні про можливість віднесення змін в губчастій структурі груднини з чіткими контурами, що у верхній третині її тіла виходять за контури, до артефактів на плівці прицільної рентгенограми груднини у боковій проекції, виготовленої задовільної якості 11.10.2007, що могли давати підстави підозрювати перелом, але потребували контрольної рентгенографії після консолідації відламків через декілька тижнів. За поясненнями спеціаліста ОСОБА_62 на прицільній рентгенограмі груднини у боковій проекції за 19.11.2007 не відмічено ані лінії перелому, ані його додаткових ознак, і на жодній з рентгенограм немає зміщення відламків. Спеціаліст, пов`язуючи можливість виявлення кісткового мозолю в цьому випадку лише з дослідженням через тривалий строк, зробила заяву про неможливість за старими рентгенограмами категорично виключити сприйняття і за особисту особливість пацієнта, і за прояви травми певного кута між рукояткою і тілом груднини, місце анатомічного шва-переходу яких чітко фіксується на рентгенограмі за 11.10.2007.

Також допитана у суді спеціаліст ОСОБА_63 , оглянув рентгенознімки потерпілого ОСОБА_6 , на яких за висновками експертів встановлено перелам груднини, який є найтяжчим ушкодженням серед виявлених у потерплого і відносить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, вказала, що перший знімок №8050921, на якому зображена пряма проекція груднини, для неї не є чітким, оскільки він є не дуже гарної якості. За цим знімком ніякі дані про ушкодження груднини оцінити не можливо. Другий знімок №2230 ОСОБА_6 1966 / 19.11.2007, за її поясненнями, теж за якістю не дуже добрий, оскільки бічна проекція органів грудної клітини, бічна проекція грудини неналежно відображена через нашарування тіні і поганої якості знімка. Ніяких даних про перелам грудини на ньому немає. Третій знімок № 1110071, за її поясненнями, прицільний, виведений в косій проекції, на якому також немає ознак переламу груднини. Але, на цьому знімку є смужка. Спеціаліст пояснила, що перелом - це пошкодження кісткової тканини з певними подальшими характеристиками, а тріщина, за поясненнями спеціаліста, це пошкодження кісткової тканини, але трохи з іншими характеристиками. Пояснила, що на знімку є або розрив, або тріщина. По одному цьому знімку сказати, що є наявний перелам груднини не можливо. Спеціаліст підкреслила, що потерпілому потрібно було відразу зробити комп`ютерну томографію через 3-4 тижні, знімок в косій проекції, оскільки кістковий мозоль з`являється при заживанні переламу, що може бути доказом будь-якого переламу, і його можливо виявити тільки комп`ютерною томографією. Спеціаліст підкреслила, що на жодному зі знімків чітких даних про перелам груднини немає.

Згідно з вимогами ст.323 КПК України 1960 року в основу вироку можуть бути покладені достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх достовірності, допустимості і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України 1960 року.

Дослідивши всі зібрані матеріли, та оцінивши сукупність наявних доказів, суд вважає, що відсутні об`єктивно підтверджені та такі, що знаходяться поза розумним сумнівом докази про виявлення у потерпілого тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, до яких віднесено: закриту травми грудної клітини, перелам груднини.

Висновки експертів не узгоджуються з поясненнями спеціаліста в суді, в тому числі і експерта ОСОБА_64 , який консультував експертів щодо рентгенограмм. Фактично, наявність закритої травми грудної клітини, переламу груднини було встановлено експертами на підставі трьох ренгенознімнків, які, як встановлено в ході судового розгляду, є недостатніми і потребують підтвердження у вигляді додаткового обстеження грудної ділянки потерпілого із застосуванням комп`ютерної томографії із подальшим експертним дослідженням, про що також зазначав і допитаний ОСОБА_65 .

Таке експертне дослідження можливе лише при наявності таких додаткових обстежень грудної ділянки потерпілого із застосуванням комп`ютерної томографії

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні категорично відмовився від проходження будь-яких додаткових обстежень грудної ділянки.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Стандарт "поза розумним сумнівом", прикладом застосування якого є доказування вини у кримінальному судочинстві, закріплений у Кримінальному процесуальному кодексі України, і його застосування визнано у практиці ЄСПЛ. Згідно чинного законодавства, обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

По даному провадженню, згідно матеріалів справи, призначалась повторна комісійна судово-медична експертиза постановою суду від 19.08.2014 з метою усунення розбіжностей у висновках №648е від 24.02.2009, №1375е від 21.04.2009, та №101 від 15.07.2009, однак вказана експертиза не була проведена.

Крім того, як встановлено вище, про що неодноразово зазначала спеціаліст ОСОБА_63 , а також зауважив експерт ОСОБА_61 , така експертиза може бути ефективною лише у випадку проведення комп`ютерної томографії потерпілого ОСОБА_6 , який категорично від неї відмовився.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що прокурором обґрунтовано змінено обвинувачення в частині зміни кваліфікації дій підсудного ОСОБА_7 з ч.1 ст.122 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

При цьому, суд вважає за необхідне виключити з пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України, спричинення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно- мозкової травми та струсу головного мозку, виходячи з наступного.

Так, згідно п.4.6 Правил судово- медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МЗ України від 17.01.1995 року №6, діагноз забою (м`яких тканин) голови, грудної клітини, живота та інше, не враховується при оцінці ступеню тяжкості при умові, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів та не підтверджується об`єктивними даними.

Відповідно до висновку комісійної судово медичної експертизи № 101 від 15.07.2009 ( том 2 а.с.96-105), закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , комісією експертів не враховувались, оскільки, як зазначила комісія, в наданій медичній документації за весь час спостереження потерпілого в поліклініці та лікуванні на стаціонарі, після травми, отриманої 08.10.2007 року, будь-яких тілесних ушкоджень на шкіряних покровах голови потерпілого ( синців, саден, ран) лікарями не відмічено, тому комісія прийшла до висновку, що даний діагноз про закриту черепно-мозкову травму та струсу головного мозку, був виставлений лікарями на підставі скарг та анамнезу ( повідомлення про травму, яка мала місце напередодні).

Тому діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, при визначенні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, судово- медичною комісією не враховується.

Дані висновки під час судового розгляду підтримали допитані як експерти ОСОБА_26 , ОСОБА_27 .

Таким чином, суд визнає підсудного ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного злочину по обвинуваченню, сформованому прокурором в постанові про зміну обвинувачення, і вважає, що умисні дії ОСОБА_7 , що виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, правильно кваліфікованими за ч.2 ст.125 КК України.

Враховуючи наведене, суд визнає ОСОБА_7 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися в умисному спричиненні ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, яке на даний час є проступком, обставини його вчинення, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому - судом не встановлено.

Згідно санкції ч.2 ст. 125 КК України, що діяла станом на 08.10.2007 року ( на момент вчинення злочину), передбачено покарання у виді громадських робіт, або виправних робіт, або арешту, або обмеження волі. Після внесення відповідних змін 15.04.2008 року - передбачено, окрім зазначених видів покарання, ще й штраф від п"ятидесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 23.08.2023 року до ст. 125 КК України також були внесені зміни, і на цей час, окрім штрафу, громадських робіт, виправних робіт, обмеженні волі в тих же розмірах, передбачений також й пробаційний нагляд на строк до двох років.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, суд вважає за необхідне при призначені підсудному ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України, застосувати положення про зворотну дію закону про кримінальну відповідальність у часі, оскільки передбачені санкції ч.2 ст. 125 КК України, на цей час, пом"якшує кримінальну відповідальність внаслідок визначення більш м"яких видів покарання за ст.51 КК України - штраф та пробаційний нагляд.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, його майнового стану, суд вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим судом встановлено, що злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України, вчинений ОСОБА_7 08.10.2007 року, на даний час у відповідності до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, інкримінований йому злочини вчинив 08.10.2007 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду не ухилявся та не переховувався від вказаних органів, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення не зупинявся та не переривався.

Тобто вищезазначені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності закінчився.

Під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти закриття кримінальної справи відносно нього, у зв`язку із закінченням строків давності та наполягав на його виправданні.

Однак, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 не згоден про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.49 КК України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від призначеного за ч.2 ст.125 КК України покарання на підставі ч.5 ст. 74 КК України.

Щодо цивільного позову прокурора Бабушкінського району в інтересах держави, в особі Дніпропетровського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_7 на користь Дніпропетровського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 - 999 гривень 35 копійок, витрачених на стаціонарне лікування ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне залишити без розгляду, надав можливість звернення в порядку цивільного судочинства.

Так, відповідно до вимог ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, що передбачено ст.1206 ЦК України.

Однак, звертаючись з даним позовом, в матеріалах справи відсутні та суду не надані документи госпіталю в/ч НОМЕР_1 на підтвердження витрачення коштів на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в сумі 999 гривень 35 копійок.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого, суд приходить до наступного.

Так, потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 4 000 гривень матеріальної шкоди за пошкоджений одяг, 80 000 гривень моральної шкоди та 5400 гривень витрат на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст.28 КПК України 1960 року особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Згідно з положеннями ст.334, ст.335 ч.1 КПК України 1960 року, у мотивувальній частині вироку викладаються підстави для задоволення або відхилення цивільного позову, а також підстави для відшкодування матеріальних збитків у випадках, передбачених ч.3 ст.29 КПК України.

Відповідно до вимог ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права, у тому числі і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обґрунтовуючи матеріальну шкоду потерпілий вказує про пошкодження ОСОБА_7 куртки вартістю 3000 гривень, сорочки чоловічої вартістю 700 гривень, нижньої білизни, вартістю 300 гривень, а всього на загальну суму 4000 гривень.

Втім, оскільки потерпілим не надано жодних належних доказів на підтвердження вартості пошкодженого одягу, суд позовні вимоги в цій частині залишає без задоволення.

Крім того, вирішуючи питання щодо цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, судом враховано, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, в даному випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Судом враховано характер та обсяг душевних та фізичних страждань потерпілого ОСОБА_6 , їх тривалість. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 останній переніс значний фізичний біль, пережив моральні страждання, тривалий час вимушений був звертатися до лікарів, проходити медичні огляди, а також неодноразові судово медичні експертизи.

Також, з моменту порушення кримінальної справи позивач вимушений відвідувати судові засідання й тим самим витрачати свій робочий час, а тому вважає, що з вини відповідача, ОСОБА_6 втратив душевний спокій, змушений весь час знаходитись в нервовому напружені та хвилюваннях за стан свого здоров`я.

А тому, з урахуванням ступеню тяжкості завданих тілесних ушкоджень, характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , тривалістю відновлювального періоду, стану його здоров`я, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 30 000 грн. моральної шкоди, що буде відповідати ступеню моральних та психологічних страждань потерпілого.

Також, суд вважає повністю задовольнити цивільний позов потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу, враховуючи наступне.

Згідно ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Наявність зазначених витрат потерпілого в розмірі 5400 гривень підтверджується додатковим договором № 1 до договору № 53/11-к від 17.11.2016 про надання послуг юридичної допомоги.

Згідно ч.1 ст.124КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійсненні ним документально підтверджені процесуальні витрати, до складу яких відповідно до п.1 ч.1 ст.118, ч. 2 ст.120 КПК України відносяться витрати на правову допомогу.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_6 понесені останнім витрати на правову допомогу в розмірі 5 400 гривень.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України в редакції 1960 року, п.п. 11 Розділу ХІ "Перехідні положення " Кримінального процесуального кодексу України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Призначити ОСОБА_66 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Відповідно ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 30 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 5 400 гривень витрат на правову допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов прокурора Бабушкінського району в інтересах держави, в особі Дніпропетровського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_7 на користь Дніпропетровського військового госпіталю в/ч НОМЕР_1 - 999 гривень 35 копійок - залишити без розгляду.

Речові докази:

- табель обліку робочого часу за жовтень 2007 року, табель обліку робочого часу за листопад 2007 року, листок непрацездатності від 11.10.2007 року, лист непрацездатності від 08.11.2007 року, акт про нещасний випадок невиробничого характеру, пояснювальна записка ОСОБА_6 (том 2 а.с. 34) зберігати в матеріалах кримінальної справи;

- журнал реєстрації рентгенографії поліклініки № 4 м.Дніпро (розпочатий 01.10.2007 року, закінчений 04.12.2007 року), журнал реєстрації рентгенографії поліклініки № 4 м.Дніпро (розпочатий 24.04.2009 року, закінчений 17.06.2009 року) (том 2 а.с. 106), - повернути до міської поліклініки № 4 м.Дніпро (том 2 а.с.82);

-журнал реєстрації рентгенографії за 2007 рік ВЧ НОМЕР_1 АДРЕСА_13 , ренгенографію № 2230 від 19.11.2007 ОСОБА_6 (том 2 а.с. 106) повернути до військово частини НОМЕР_1 (том 2 а.с.82);

-історію хвороби ОСОБА_6 № 4618, амбулаторну картку ОСОБА_6 , рентгенографія № 16 від 11.10.2007 року, рентгенографія № 21 от 8.05.2009 року (том 2 а.с. 106) повернути ОСОБА_6 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Шевченківський районний суд міста Дніпра, протягом 15 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1