Справа № 708/1295/24
Провадження № 1-кп/708/20/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003600 від 24.10.2024, за яким:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Суботів Чигиринського району Черкаської області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працевлаштований, маючий на утриманні одну малолітню дитину, раніше неодноразово судимий:

- вироком Чигиринського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 України до позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.06.2018 за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт, на підставі ст. 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 5 днів. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси звільнений умовно-достроково, невідбутий термін покарання 11 місяців 10 днів;

- вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 29.05.2024 за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, судимість не знята і не погашена,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , та

ВСТАНОВИВ:

Підсудний (обвинувачений) ОСОБА_5 вчинив умисне кримінальне правопорушення (злочин) за таких обставин.

ОСОБА_5 , 10.11.2023 постановою Чигиринського районного суду Черкаської області у справі № 708/1178/23, яка набрала законної сили 21.11.2023, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років.

В подальшому, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про те, що вказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст. 68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом за таких обставин.

Так, 24.10.2024 о 08 год 29 хв ОСОБА_5 керував транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався вулицею Шевченка в с. Суботів Черкаського району Черкаської області, де за порушення Правил дорожнього руху України був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВПД №2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю. Додатково пояснив, що він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення порушень, зокрема керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Натомість він продовжував експлуатувати та використовувати автомобіль не зважаючи на наявність рішень про його позбавлення права керування строком на 5 років. Наразі він зробив для себе відповідні висновки, перестав вживати алкогольні напої, порушень не вчиняє та у подальшому вчиняти не буде.

За таких обставин суд дійшов висновку, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, і його умисні дії, які виразились умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, особою раніше судимою за злочин, передбачений ст. 382 КК України, підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 382 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; ставлення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, осуд свої поведінки, наявність каяття); ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій; особу обвинуваченого, який на обліках у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, має непогашену судимість, має на утриманні одну малолітню дитину.

Також суд приймає до відома досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За таких обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_5 у межах санкції ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком 3 роки з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 3 роки.

Разом із тим, ураховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його критичне ставлення до вчиненого, приймаючи до увагу відомості про стан його здоров`я, зокрема підтвердження захворювання на епілепсію, наявність інших хронічних захворювань, які потребують довготривалого лікування та нагляду лікарів, позицію сторін кримінального провадження щодо покарання, суд дійшов до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, а тому, на підставі ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і досягнення мети покарання.

Можливість звільнення від відбування обов`язкового додаткового покарання чинним законодавством не передбачена.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Заходи забезпечення під час досудового розслідування не застосовувалися.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався і підстави для його застосування судом до набрання вироком законної сили не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки ВАЗ 2103, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на території ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Чигирин, вул. Б. Хмельницького, 55, повернути за належністю ОСОБА_5 ;

- оптичний диск DVD з відеозаписами з нагрудної камери поліцейських залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_6