Справа №575/1297/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/454/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 575/1297/23 за апеляційною скаргою керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2024 щодо відмови у скасуванні вироку суду, яким затверджена угода про визнання винуватості,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі керівник Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити, скасувати вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 22.12.2023, яким затверджено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 000033 від 12.10.2023 та засуджено ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді двох років службового обмеження з відрахуванням 20% від розміру місячного грошового забезпечення, оскільки висновки суду про неможливість застосування ч. 3 ст. 476 КПК не грунтуються на законі, так як незалежно від підстав звільнення ОСОБА_8 з військової служби він не виконав умови угоди про визнання винуватості.

04.09.2024 до Охтирського міськрайонного суду Сумської області від керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 надійшло клопотання про скасування вироку Великописарівського районного суду Сумської області від 22.12.2023, ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000333 від 12.10.2023 відносно ОСОБА_8 . Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, і йому із застосуванням ст. 69 КК призначене покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 20% від розміру місячного грошового забезпечення в дохід держави. Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 звільнився з військової служби у запас, не відбувши призначене йому покарання за вироком суду, не виконавши таким чином умови угоди, що є підставою для його скасування.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2024 у задоволенні вказаного клопотання прокурору було відмолено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що клопотання прокурора не відповідає встановленому законом порядку вирішення питання, пов`язаного з невиконанням умов угоди про визнання винуватості.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_9 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Зокрема, відповідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1, 2 ст. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням, і для здійснення цього завдання КК визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (ст. 1 КК). При цьому кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом (ч. 3 ст. 3 КК).

Так, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК, звільнення від кримінальної відповідальності здійснюються виключно судом і порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом (ч. 1, 2 ст. 44 КК).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ч. 1, 2 ст. 50 КК). При цьому до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань: 6) службові обмеження для військовослужбовців (ч. 1 ст. 51 КК), яке застосовується до засуджених військовослужбовців на строк від 6 місяців до 2 років у випадках, передбачених КК, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше 2 років призначити службове обмеження на той самий строк; із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від 10 до 20 відсотків; під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання (ст. 58 КК).

Здійснивши розгляд клопотання прокурора про скасування вироку суду та відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання прокурора не відповідає встановленому законом порядку вирішення питання, пов`язаного з невиконанням умов угоди про визнання винуватості.

Разом з тим, вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Як було установлено під час апеляційного розгляду, 22.12.2023 між керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 та обвинуваченим (військовослужбовцем) ОСОБА_8 була укладена угода про визнання винуватості останнім у кримінальному провадженні № 0000333 від 12.10.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК. При цьому, крім іншого, угода містила роз`яснення наслідків її укладення та затвердження, передбачених ст. 473 КПК, підписаного власноруч ОСОБА_8 , а також останньому були роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК, а саме те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та розгляду кримінального провадження у загальному судовому порядку.

Необхідно зауважити, що угода про визнання винуватості була укладена в присутності захисника.

В подальшому, вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 22.12.2023 вказана вище угода про визнання винуватості була затверджена і цим вироком ОСОБА_8 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК, і йому із застосуванням ст. 69 КК було призначене покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 20% від розміру його місячного грошового забезпечення в дохід держави.

На виконання вказаного вироку наказом командира в/ч від 22.01.2024 за № 39 військовослужбовця ОСОБА_8 поставлено на облік з встановленням передбачених вироком суду відрахувань.

Незважаючи на вирок суду, який набрав законної сили і був звернутий до виконання у встановлений законом спосіб, засуджений (військовослужбовець) ОСОБА_8 на підставі наказу командира в/ч від 24.06.2024 за № 195 був звільнений з військової служби у запас відповідно пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначений ч. 12 цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), оскільки не бажав проходити далі військову службу, тим самим умисно відмовившись продовжувати відбувати призначене йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава зобов`язана забезпечити виконання судового рішення, а контроль за його виконанням здійснює суд, а згідно ст. 532, 533 КПК вирок суду, що набрав законної сили, є обов`язковим до виконання для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Це означає, що після набрання рішенням законної сили, воно має бути виконане на всій території України всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, посадовими особами, фізичними та юридичними особами.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_8 не виконав імперативний обов`язок відбування покарання у тому його виді, на який погодився, чим порушив вимоги затвердженої угоди.

Необхідно зауважити, що наявність передбачених ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» підстав для звільнення з військової служби не звільняє ОСОБА_8 від обов`язку відбути покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених КПК (ч. 1 ст. 74 КК).

З огляду на викладене, у кримінальному провадженні відсутні передбачені КК підстави для звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування призначеного йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, а він категорично не бажає продовжувати військову службу, незважаючи на умови укладеної ним і затвердженої судом угоди про визнання винуватості.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення і розглядається в судовому засіданні за участю сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження; відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для судового розгляду. Суд своєю ухвалою скасовує вирок, яким затверджена угода, якщо особа, яка звернулася з відповідним клопотанням, доведе, що засуджений не виконав умови угоди, а наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом (ст. 476 КПК).

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК), а істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення вимог КК і КПК, які перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, то колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції з цих підстав.

Після скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити і скасувати вирок про затвердження угоди про винуватість, призначивши судовий розгляд у загальному порядку, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02.10.2024 відносно ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Клопотання керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Скасувати вирок Великописарівського районного суду Сумської області від 22.12.2023, яким затверджена угода про визнання винуватості, укладена 22.12.2023 між керівником Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_8 та призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України в суді першої інстанції в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4