Справа № 457/1123/25
провадження №1-кп/457/95/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м.Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Трускавці кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 07.07.2025, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Львова громадянином України, українцем, із середньою спеціальною освітою, розлученим, зареєстрованим та проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , раніше судимим вироком Трускавецького міського суду від 05.05.2025 за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік, вироком Трускавецького міського суду від 10.06.2025 за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 3 роки, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 лютого 2023 року № 50, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини та призначено на посаду стрільця санітара 2 штурмового відділення 2 штурмового взводу 6 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу за мобілізацією, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Проте, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 , у порушення вимог вказаних нормативних актів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до своєї гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи з 19.11.2023 на профілактичному обліку у відділенні поліції №2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівському області, як кривдник, 06

липня 2025 року приблизно о 09 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в палаті № 47А відділення поліативної терапії КНП «Трускавецька МЛ» ТМР по вул. Данилишиних, 62 у місті Трускавці Львівської області, умисно вчинив по відношенню до свого батька ОСОБА_7 психологічне насильство, що носить системний характер, яке виразилось в образах потерпілого нецензурною лайкою та демонстрації своєї фізичної переваги, що проявилась в приниженні його гідності, що полягало в погрозах та обмовляннях, та призвело до погіршення якості життя та психологічних страждань ОСОБА_7 , які проявились у вигляді значного зниження рівня життя, а саме частої втоми, фізичного дискомфорту, порушенні сну та відпочинку, переживанні за власне майбутнє, зниженій самооцінці, зниженій працездатності, втраті ваги, поганій концентрації уваги та побоюванні за власну безпеку.

Вищевказані дії ОСОБА_3 є умисними та систематичними, оскільки до того він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 та ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме:

-постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 05.06.2025 ОСОБА_8 , визнано винним у вчинення домашнього насильства 20.05.2025 відносно батька ОСОБА_7 та накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить тисячу двадцять гривень, який не сплачено.

-постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 16.06.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчинення домашнього насильства 10.06.2025 відносно батька ОСОБА_7 та накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст. 173-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить тисячу двадцять гривень, який не сплачено.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, втрати працездатності, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав повністю, але покази давати відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила суд не позбавляти волі ОСОБА_3 .

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина доведена зібраними матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Судом встановлено в відкритому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, оскільки він вчинив умисне систематичне психологічне насильство щодо свого батька, з яким винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних і фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії»

від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставиною, що пом`якшує покарання є активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, суд відносить вчинення кримінального правопорушення повторно, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що він раніше двічі судимий за ст.126-1 КК України, розлучений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , не має тісних соціальних зв"язків, негативну характеристику з місця проходження військової служби, а також обставини, які обтяжують та пом"якшують покарання, а також те, що він на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивну характеристику за місцем проживання, тому суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Відповідно до вироку Трускавецького міського суду Львівської області від 10 червня 2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки з покладенням на нього обов`язків передбачених з п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Отже, при призначенні покарання застосуванню підлягає ч.1 ст.71 КК України, згідно якої якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання за ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 10.06.2025 та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Термін відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання по виконанню даного вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1