Справа № 756/6292/25
Провадження № 1-кс/756/1209/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2024 року за № 0001625, за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В :

І. Суть клопотання

До Оболонського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 908 400 грн.

Клопотання обґрунтоване тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2024 року за № 0001625, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 366 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку слідчого, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

Прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання та зазначив, що не має стосунку до будь-яких протиправних домовленостей, неправомірну вигоду не отримував, заяву від імені ОСОБА_7 не підробляв, а отримав її з резолюцією керівника у встановленому законом порядку, та після її отримання виконав передбачені законом дії. Підозрюваний заперечив знайомство з ОСОБА_8 .

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 звернула увагу на порушення, допущені експертом під час складання висновку почеркознавчої експертизи, зокрема проведення її без зразків підписів з наслідуванням. Також адвокат наголосила на відомостях, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей, вагітну дружину, тривалий досвід роботи та позитивні характеризуючи відомості, наявність відзнак та заохочень. Наведені обставини у своїй сукупності, на думку захисника свідчать про відсутність повідомлених прокурором ризиків, а тому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

Дослідивши клопотання, надані слідчим матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри

Слідчий зазначила, що 16.09.2008 між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 укладено нотаріально посвідчений договір позики, за яким ОСОБА_9 отримав у борг 350 000 грн зі строком повернення до 16.09.2009. У період з 30.10.2008 по 15.03.2009 ОСОБА_7 додатково позичила ОСОБА_9 105 000 грн та 3 000 доларів США.

У зв`язку з неповерненням коштів, 21.03.2011 ОСОБА_7 звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення боргу. Рішенням суду від 17.04.2012 позов задоволено, постановлено стягнути зі ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 58 727,40 грн.

На підставі заяви ОСОБА_7 від 07.12.2012 та виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва № 2-53 від 07.12.2012, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції ОСОБА_10 відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. Постановою від 21.12.2012 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_9 та оголошено заборону його відчуження.

30.01.2020 зазначене виконавче провадження передано старшому державному виконавцю ОСОБА_4 .

Приблизно у листопаді 2023 року ОСОБА_9 звернувся до знайомого ОСОБА_8 , колишнього керівника одного з відділів державної виконавчої служби м. Києва, для отримання допомоги у закритті виконавчих проваджень та знятті арештів з майна в Оболонському відділі державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

У листопаді 2023 року у ОСОБА_8 , який обіймав керівні посади в органах ДВС у 2016-2019 роках та усвідомлював можливість впливу на прийняття рішень в Оболонському ВДВС у м. Києві, виник умисел на підбурювання службових осіб зазначеного відділу до вчинення злочину шляхом підкупу. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про наявність зв`язків в Оболонському ВДВС у м. Києві та запропонував за винагороду в розмірі 5 000 доларів США вирішити питання щодо закриття виконавчого провадження та зняття арештів. Наприкінці листопада 2023 року ОСОБА_9 , не обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_8 , передав останньому зазначену суму в офісному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Протягом листопада - грудня 2023 року ОСОБА_8 звернувся до невстановленої особи з пропозицією за неправомірну вигоду сприяти закриттю виконавчого провадження № НОМЕР_1 та зняттю арештів з майна ОСОБА_9 . Невстановлена особа погодилась та залучила до отримання коштів свого чоловіка - іншу невстановлену особу, яка повідомила, ОСОБА_8 , що розмір неправомірної вигоди становить 2 500 доларів США, та отримала цю суму від нього для передачі невстановленій особі. Різницю в розмірі 2 500 доларів США ОСОБА_8 залишив собі.

Протягом грудня 2023 року невстановлена особа звернулася до начальника Оболонського ВДВС у м. Києві ОСОБА_11 та державного виконавця ОСОБА_4 з пропозицією надання неправомірної вигоди за закриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та зняття арештів з майна ОСОБА_9 ОСОБА_11 та ОСОБА_4 погодились, розподіливши між собою отримані 2 500 доларів США, та об`єдналися у групу для вчинення кримінального правопорушення.

12.12.2023 ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленою особою та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, перебуваючи у службовому кабінеті за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-Д, склав від імені стягувача ОСОБА_7 заяву про повернення виконавчого листа № 2-53 від 07.12.2012 без виконання, вказавши неправдиві відомості про сплату боргу 06.12.2012, та підробив її підпис.

Того ж дня ОСОБА_4 передав підроблену заяву ОСОБА_11 , який, достовірно знаючи про її підроблення та відсутність реєстрації, в порушення встановленого порядку, наклав на ній резолюцію для розгляду ОСОБА_4 , надавши їй офіційного статусу.

22.12.2023 о 09:53 ОСОБА_4 , перебуваючи у службовому кабінеті за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-Д, діючи умисно, за попередньою змовою групи осіб, з корисливих мотивів, в порушення вимог законодавства, використовуючи свій доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження (логін «ІНФОРМАЦІЯ_2»), на підставі підробленої ним заяви від 12.12.2023, сформував постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Внаслідок зазначених протиправних дій ОСОБА_7 заподіяно тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди на суму 58 727,40 грн. Окрім того, ОСОБА_4 безпідставно стягнув зі ОСОБА_9 32 598,60 грн.

Досудовим розслідуванням встановлено, що підпис від імені ОСОБА_7 у заяві від 12.12.2023 виконано ОСОБА_4 , а резолюцію на цій заяві виконано ОСОБА_11 .

Таким чином, орган досудового розслідування підозрює ОСОБА_4 :

- у зловживанні своїми повноваженнями державним виконавцем, з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2 КК України;

- у складанні та внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України;

- у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинене особою, яка має право доступу до неї, що заподіяло значну шкоду, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 362 КК України.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

- протоколом обшуку від 18.09.2024 за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, 2-д, в ході якого вилучено виконавче провадження № НОМЕР_1 із заявою від імені стягувача ОСОБА_7 , мобільні телефони та комп`ютерну техніку;

- протоколами тимчасового доступу до речей і документів мобільних операторів для аналізу спілкування між ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та іншими особами та довідками про обробку номерної інформації, за якими встановлено спілкування ОСОБА_11 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інших осіб у період з липня по грудень 2023 року;

- висновком експерта № СЕ-19/111-24/59895-ПЧ від 07.11.2024, який встановив, що підпис на заяві від імені стягувача ОСОБА_7 виконаний ОСОБА_4 , а резолюція на заяві - ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду предметів (електронних носіїв інформації) від 19.03.2025, в ході якого оглянуто аудіофайл, наявний у телефоні ОСОБА_9 , у якому зафіксовано зміст розмови ОСОБА_9 з ОСОБА_8 з приводу обставин кримінального правопорушення. Зміст зазначеної розмови узгоджується з відомостями, наведеними у повідомленні про підозру;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 11.02.2025 та 13.03.2025, який повідомив про ймовірні знайомства ОСОБА_8 з працівниками Оболонського ВДВС для законного вирішення питань у виконавчих провадженнях, де він був боржником, а також про наявність аудіозапису спілкування з ОСОБА_8 після закриття провадження;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (провідних документознавців Оболонського ВДВС м. Києва); які повідомили порядок реєстрації документів та їй подальшого руху, а також зазначили, що заява ОСОБА_7 не була зареєстрована у встановленому законом порядку;

- документами виконавчого провадження, зокрема, постановами про повернення виконавчих документів стягувачу, зняття арешту з коштів та майна, зняття майна з розшуку, а також запити щодо перевірки зняття обтяжень із боржника ОСОБА_9 ;

- іншими матеріалами у сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 366 КК України.

Наведені захисником доводи щодо недопустимості висновку експерта за результатом проведення почеркознавчої експертизи, зокрема, проведення її без зразків підписів з наслідуванням, мають оцінюватися на подальших стадіях кримінального провадження під час з`ясування допустимості доказів та додержання порядку їх отримання. Під час вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу повноваження слідчого судді в частині оцінки допустимості доказів обмежуються випадками, передбаченими ст. 87 КПК України, втім доводи про наявність таких підстав стороною захисту не повідомлялися.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя враховує обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , зокрема, вчинення його у співучасті з іншими особами, відомості про задовільний фінансовий стан підозрюваного, підтверджений відомостями декларацій, що свідчить про наявність у підозрюваного можливості тривалий час переховуватися.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, зокрема, вчинення його шляхом підробки документа, а також втручання в автоматизовану систему, враховуючи наявність зв`язків у ВДВС та доступу до його приміщення, займану посаду, є обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Під час оцінки ризику впливу на свідків, потерпілого, інших підозрюваних, слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя враховує те, що особи свідків, потерпілих, інших підозрюваних відомі ОСОБА_4 , а отже він як самостійно, так й через інших осіб може впливати на них з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування ОСОБА_4 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Слідчий просила визначити заставу у розмірі 908 400 грн.

Слідчий суддя враховує відомості про особу підозрюваного, зокрема, перебування на його утримання двох неповнолітніх дітей, вагітної дружини, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Також слідчому судді не надано відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, зокрема, неприбуття на виклики слідчих. За таких обставин відсутні підстави констатувати, що застава у визначених кримінальним процесуальним законом межах не здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Отже, враховуючи відомості про матеріальний стан підозрюваного, наявність у його володінні значних матеріальних активів, застава у визначених законом межах, а саме у розмірі 242 240 грн, не становитиме надмірного тягаря для ОСОБА_4 та не є непомірною для підозрюваного. Зазначений розмір застави є значним та цілком здатним забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків.

Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваної, наявні підстави для покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України, - два місяці, але у межах строку досудового розслідування.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

1. Клопотання - задовольнити частково.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту негайно в залі суду.

Визначити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 60 днів, тобто до 01 липня 2025 року включно.

3. Одночасно визначити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 242 240 грн, яка може бути внесена як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059

Банк отримувача ДКСУ, м. Київ

Код банку отримувача (МФО) 820172

Рахунок отримувача за стандартом ІВАN: UA1012089.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, який вніс таку заставу, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

4. У випадку внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

5. Попередити підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

6. В решті клопотання - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж 5-ти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1