Єдиний унікальний номер 722/1764/25
Номер провадження 1-в/722/216/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

представника СВК-67 ОСОБА_4

та засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни в режимі відеоконференції, клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність для цього підстав, передбачених ст.81 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо клопотання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на застосування до нього ст.81 КК України.

Ззасуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Засуджений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Краматорськ Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 04.05.2020 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 75, ст. 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік; 20.08.2021 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання на підставі вироку Краматорського міського суду Донецької області від 21.09.2021 року, яким його засуджено за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України на строк 4 роки 3 місяці позбавлення волі.

Згідно розпорядження №1-кп/234/1288/21 від 18.11.2021 року вирок Краматорського міського суду Донецької області від 21.09.2021 року набрав законної сили 22.10.2021 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховується з 22.07.2021 року.

Згідно ухвали Сокирянського районного суду Чернівецької області від 22.01.2025 року ОСОБА_5 звільнений від подальшого відбування покарання за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, призначеного вироком Краматорського міського суду Донецької області від 04.05.2020 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння. Також його звільнено від подальшого відбування покарання за ч.2 ст. 185 КК України (епізоди 01.11.2020, 01.02.2021, 26.01.2021, 26.02.2021) та ст. 15 ч.2 ст. 185 ч.3 (епізод, вчинений 07.12.2020), ч.3 ст. 185 (епізод, вчинений 30.03.2021) КК України, призначеного вироком Краматорського міського суду Донецької області від 20.08.2021 року у зв`язку із усуненням законом караності діяння. Вважати засудженим за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 21.09.2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 70 ч. 4 КК України із призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місця позбавлення волі.

Відповідно, кінцевим строком відбування ОСОБА_5 у виді позбавлення волі є 22.10.2025 року.

Пунктом 2 ч.3 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться: за ч.2 ст. 185 КК України - до нетяжких злочинів, та за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України - до тяжких злочинів.

Враховуючи визначений засудженому початок строку відбування покарання, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув більше 2/3 строку покарання, призначеного судом.

Вирішуючи питання щодо наявності, передбачених ст.81 КК України, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Так, згідно роз?яснень, які містяться у п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст. 107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Як вбачається із дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, засуджений ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі з 22.07.2021 року.

За час перебування в попередніх установах виконання покарань до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався.

До державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» прибув 10.04.2022 року. За час перебування в даній установі тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності (05.12.2022 року - за відмову від робіт з благоустрою; 31.08.2023 року курив у не відведеному для цього місці; 26.04.2024 року - за порушення форми одягу) у вигляді догани. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.

При цьому, за весь період відбування покарання засуджений ОСОБА_5 лише в одному випадку був заохочений правами начальника установи у виді оголошення подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки по підсумкам роботи за 2-й квартал 2025 року.

Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.

Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості. (ч.2 ст.118 КВК України).

Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст. 118 КВК України).

Як встановлено із матеріалів особової справи, відбуваючи покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», з часу прибуття до установи і по вересень 2024 року засуджений не виявляв бажання бути працевлаштованим, у зв?язку з чим до будь-яких оплачуваних робіт не залучався. Лише з жовтня 2024 року був працевлаштований робітником філії державного підприємства «Сокирянська виправна колонія (№67)». Являється бригадиром робочої зміни. До виконання поставлених завдань відноситься сумлінно, виконує у повному обсязі, правил техніки безпеки та праці не порушує. Роботи з благоустрою відділення виконує, проявляє розумну ініціативу під час виконання даних робіт.

Із дослідженої характеристики, затвердженої 31.07.2025 року начальником ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», вбачається, що засуджений ОСОБА_5 по відношенню до персоналу установи завжди ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. У взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, неконфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення» та «Духовне відродження». Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, робить для себе відповідні висновки.

Згідно довідки бухгалтерії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» за №223, щодо засудженого ОСОБА_5 , станом на 23.07.2025 року в установі виконавчих листів не перебуває.

Згідно довідки медичної частини №229 від 24.07.2025 року засуджений ОСОБА_5 11.04.2022 року був оглянутий медичною комісією установи. Діагноз: Соматично здоровий. Працездатний. На даний час стан його здоров`я задовільний.

Згідно витягу з протоколу №28/2022 від 29.12.2022 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№2)» засудженому відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації (ст. 101 ч.1,3 КВКУ) як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

Згідно витягу з протоколу №17/2023 від 15.09.2023 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№2)» засудженому відмовлено в клопотанні перед судом про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення.

Згідно витягу з протоколу №12/2024 від 30.05.2024 року засідання комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№2)» засудженому відмовлено в клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення як особі, яка не довела своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ре соціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Частиною 2 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Із досліджених матеріалів особової справи, які характеризують особу засудженого, суд вбачає процес певних позитивних змін, однак враховує те, що вказані зміни розпочали відбуватися в особистості ОСОБА_5 лише з жовтня 2024 року під час відбування ним покарання в ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)».

Враховуючи наведені вище встановлені судом обставини в їх сукупності та особу засудженого, зокрема те, що останній на протязі відбування покарання неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, посередньо характеризувався, а також тривалий час не виявляв бажання і не залучався до виконання суспільно-корисної праці, суд вважає, що як поведінка ОСОБА_5 , так і його відношення до праці протягом саме всього часу відбування покарання не були достатньо сумлінними, а тому останній, на думку суду, на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст. 81 КК України, як «довів своє виправлення».

При цьому, на думку суду процес часткових позитивних змін, який вбачається на даний час в особистості засудженого ОСОБА_5 не дає достатніх підстав дійти висновку про доведеність його остаточного виправлення, а тому суд цілком погоджується з висновком комісії установи щодо невідповідності ступеню виправлення засудженого для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.

На підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1