КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 травня 2025 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерськогорайонного суду м. Києва від 30 січня 2025 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника

АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на 245 об`єктів нерухомого майна та 33 земельні ділянки, які перебувають у власності АТ КБ «ПриватБанк» () із забороною будь-яких дій пов`язаних з їх розпорядженням та відчуженням.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що копію оскаржуваного рішення отримано Банком 11 квітня 2025 року, апеляційну скаргу подано 14 квітня 2025 року. З цих підстав апелянт, просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Зазначає, що склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України належить до злочинів із матеріальним складом, та вважається закінченим із моменту настання тяжких наслідків, однак, на даний час ні державі ні АТ КБ «ПриватБанк», як юридичній особі збитків не завдано.

Звертає увагу на те, що в клопотанні відсутні будь-які процесуальні документи, зокрема протоколи огляду місця подія щодо зазначених 245 об`єктів та 33 земельних ділянок, висновки експертиз та суб`єктів зовнішньої оціночної діяльності, які б підтвердили стан та вартість таких об`єктів. Відтак, органом досудового розслідування не встановлено достатніх законних підстав для накладення арешту на майно Банку.

Вважає, що органом досудового розслідування не спростовано висновків суб`єктів оціночної діяльності, що вказує на умисне надання завідомо неправдивої оцінки, шляхом зменшення оціночної вартості об`єктів нерухомості, що встановлено на торги ДП «СЕТАМ».

Посилається на те, що станом на 01.08.2024 року 215 АЗС передано Банку шляхом підписання Актів приймання - передач ( на 198 встановлена охорона; 82 фізична; 116-технічна; 17-визнано недоцільним). Дві залишається до передачі, 10 АЗС знаходяться в зоні обстрілів, а співробітники Банку та лізингоотримувачі не готові виїжджати для прийому-передачі.

Відтак, реалізація відповідного майна у кількості 245 об`єктів та 33 земельні ділянки обумовлена в першу чергу тим, що управління відповідними об`єктами щомісячно призводить до реальних витрат і збитків банку на суму понад 7 000 000 гривень, у зв`язку із чим утримання відповідних об`єктів є економічно недоцільним.

Зауважує, що через арешт майна із забороною ним розпоряджатися, в тому числі здавати його в оренду, Банк позбавлений можливості відшкодовувати витрати пов`язані з його утриманням в розмірі 7 000 000 гривень щомісячно.

При цьому, арештоване майно не відповідає ознакам, передбачених ст. 98 КПК України, а відтак арешт накладено незаконно.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження убачається, що 30 січня 2025 року клопотання прокурора розглянуто без виклику АТ КБ «ПриватБанк», відомості про направлення копії ухвали матеріали справи не містять. В обгрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначив, що з текстом оскаржуваного рішення він ознайомився 02 лютого 2025 року з ЄДРСР, апеляційну скаргу направлено через систему «Електронний суд» 05 лютого 2025 року. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження дотримано.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15 жовтня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001147 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за попередньою змовою службових осіб АТ КБ «ПриватБанк», Антимонопольного комітету України (АМКУ) та окремих суб`єктів господарювання, в порушення вимог законодавства на торгах ДП «СЕТАМ» реалізоване державне майно (245 об`єктів нерухомого майна (будівлі АЗС) та 33 земельні ділянки) за зниженою вартістю, що призвело до спричинення збитків державним інтересам в особливо великих розмірах.

Постановою старшого слідчого ГСУ ДБР ОСОБА_7 від 18 листопада 2024 року 245 об`єктів нерухомого майна (будівлі АЗС) та 33 земельні ділянки, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

30 січня 2025 року прокурор першого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт 245 об`єктів нерухомого майна (будівлі АЗС) та 33 земельні ділянки, які перебувають у власності АТ КБ «ПриватБанк», з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001147 про накладення арешту на майно, яке перебуває у власності АТ КБ «ПриватБанк», слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права та діяльність АТ КБ «ПриватБанк» з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, що через арешт майна із забороною ним розпоряджатися, в тому числі здавати його в оренду, Банк позбавлений можливості відшкодовувати витрати пов`язані з його утриманням, не заслуговують на увагу, оскільки застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Окрім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції, прокурором долучено ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 квітня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк» про скасування арешту накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2025 року. З цих підстав прокурор просив відмовити у поновленні строку на апеляційне оскарження та зазначив, що на даний час призначено експертизу щодо реальної оцінки об`єктів нерухомості на предмет їх реалізації за заниженою вартістю.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представникуАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 січня2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 січня2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника АТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/4312/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_12

Справа № 11сс/82/3384/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК