Справа № 526/565/23
Провадження № 1-кп/589/414/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 ,

- в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.1 ст.263, ч.1 ст.436-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні встановлено, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , закінчується 06 липня 2025 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , посилаючись на продовження існування ризиків у даному кримінальному провадженні, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.В обґрунтування клопотання посилався, зокрема на суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому - довічне позбавлення волі. Також посилався на те, що СерединоБудська територіальна громада Шосткинського району Сумської області, де до затримання проживав ОСОБА_7 , відноситься до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) і зазначені обставини створюють для ОСОБА_7 додаткові можливості для уникнення процесу притягнення до кримінальної відповідальності та переховування від суду. ОСОБА_7 має тісні зв`язки з оперативним працівником ОРВ «Сєвськ» ПУ ФСБ РФ по Брянській області ОСОБА_8 , звертався до останнього з метою виїзду до РФ, має проросійську позицію і налаштованість, має товаришів та рідних на території РФ. До того ж, ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може вчинити інші протиправні дії, які необхідні для досягнення своєї мети, яка полягає в проведенні підривної діяльності проти України. Інший вид запобіжного заходу, на думку прокурора, не в змозі забезпечити належну поведінку обвинуваченого і тому просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, наголошуючи на своїй невинуватості.

Захисник у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність, заявлених у клопотанні ризиків, а також на відсутність нових. Крім того посилався на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначеним положеннями ст. 177 КПК України.

При цьому, особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року /рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі « Гаркава проти України »/.

У відповідності до п. «С» ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти особі зникнути після скоєння злочину.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

23.04.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо вдосконалення відповідальності за колабораційну діяльність та особливостей застосування запобіжних заходів за вчинення злочинів проти основ національної та громадської безпеки, яким внесені зміни, зокрема ст. 176 доповнено частиною 6, згідно якої під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.109-114-1,258-258-5,260,261,437-442 КК України, за наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід визначений п.5 ч.1 цієї статті, тобто тримання під вартою безальтернативно.

Також ч.4 ст. 183 КПК України доповнено новим абзацом відповідно до якого під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177-178 КПК цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-1,258-258-5,260,261,437- 442 КК України.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , може переховуватися від правосуддя з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує за вчинення злочину та продовжити злочинну діяльність.

У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлено специфікою інкримінованого ОСОБА_7 злочину, ймовірними зв`язками з представниками спецслужб рф.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрім того, відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд зауважує, що ОСОБА_7 серед іншого обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.111 КК України, що полягає у посяганні на суверенітет, територіальну цілісність, обороноздатність та недоторканність України і має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки.

З огляду на вищевказане, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», суд вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та виправдовує подальше застосування обраного обвинуваченому запобіжного заходу, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, характер обвинувачення та встановлених ризиків, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст. 174-177,183, 314-317, ч.2 ст. 376, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 серпня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2