Справа № 287/1115/25
провадження 1-кс/287/225/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в межах кримінального провадження №0000121, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця події від 14.05.2025, а саме:

- автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Xiomi Hyper» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 - шляхом тимчасового позбавлення права власника ОСОБА_4 , на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном;

- несправжні (імітаційні) засоби, які імітують купюри номіналом по 1000 гривень кожна у кількості 210 купюр, загальною сумою 210 000 (двісті десять тисяч) гривень з однією серією та номером ВТ 6125586, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним майном.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ ВП № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 14 травня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що місцевий житель Олевської ОТГ, в умовах воєнного стану вимагає у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти в сумі 5000 доларів США за не обмеження прав та свобод її сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, припинення виявленого кримінального правопорушення, відшукання знаряддя вчинення кримінального правопорушення, вилучення предметів кримінального правопорушення, які згідно ст. 98 КПК України є речовими доказами, з метою збереження та подальшого дослідження, у порядку ст. ст. 233, 237 КПК України, 14.05.2025 з 14 год. 25 хв. по 14 год. 40 хв. начальником слідчого відділення відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 за письмовою згодою власника ОСОБА_4 проведено огляд місця події на автобусній зупинці с. Болярка, Коростенського району, Житомирської області, авто дороги «Київ-Ковель» в ході якого проведено огляд транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Opel» модель «Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель с. Новаки, Коростенського р-ну, в ході проведення якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 , несправжні (імітаційні) засоби, які імітують купюри номіналом по 1000 гривень кожна у кількості 210 купюр, загальною сумою 210 000 (двісті десять тисяч) гривень з однією серією та номером ВТ 6125586, мобільний телефон марки «Xiomi Hyper» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 .

Відповідно до постанови слідчого від 14.05.2025 автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 , несправжні (імітаційні) засоби, які імітують купюри номіналом по 1000 гривень кожна у кількості 210 купюр, загальною сумою 210 000 (двісті десять тисяч) гривень з однією серією та номером ВТ 6125586, мобільний телефон марки «Xiomi Hyper» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 , визнано речовими доказами.

Речовий доказ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав з підстав наведених у ньому та просив його задоволити.

Представник власники майна адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задовлення клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки «Opel» модель «Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «Xiomi Hyper» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 з сім-карткою НОМЕР_3 . Щодо накладення арешту на несправжні (імітаційні) засоби, які імітують купюри номіналом по 1000 гривень кожна у кількості 210 купюр, загальною сумою 210 000 (двісті десять тисяч) гривень з однією серією та номером ВТ 6125586 не заперечував.

Свою позицію обгрунтував тим, що указаний указаний автомобіль та мобільний телефон не є предметом вчинення кримінального правопорушення, на що помилково посилається у клопотанні прокурор. Огляд та вилучення зазначеного майна відбулося із порушенням вимог КПК України, оскільки ОСОБА_4 заперечує, що надавав працівникам поліції добровільну згоду на огляд транспортного засобу, а наявна в матеріалах справи відповідна заява про добровільну згоду підписана не ним. При цьому огляд місця події відбувся з порушеннями вимог процесуального законодавства, оскільки відеофіксація слідчої дії не проводилась. Зазначає, що його підзахисному про вчинення злочину відомо не було і матеріалами кримінального провадження його причетність не підтверджується. Крім того, відомості до ЄРДР внесено з невірною кваліфікацією дій невстановленої особи з метою штучного збільшення тяжкості злочну. Також указує, що з моменту вилучення майна жодних слідчих дій ні з цим майном, ні з ОСОБА_4 проведено не було. У з`вязку з цим вважає клопотання про накладення арешту на вилучений автомобіль та мобільний телефон із сім-карткою необгрунтованим, наявність підстав для арешту недоведеними, а дії слідчих органів - тиском на його підзахисного.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя згідно з вимогами ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати, зокрема правову підставу для арешту майна.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту обумовлена визнанням вищезазначеного майна речовими доказами, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно, є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України, відповідно до положень ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Завданням арешту зазначеного майна прокурор визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з метою встановлення об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, збереження речових доказів.

Поряд з тим, до клопотання не долучено, а також не надано у судовому засіданні жодних відомостей щодо необхідності проведення слідчих дій та/або запланованих слідчих дій стосовно майна щодо якого розглядається клопотання. Відповідно у суду відсутні докази того, що позбавлення громадян права користування вказаним майном перешкоджатиме встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що вилучені під час огляду майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже, за таких обставин, враховуючи правову підставу для арешту майна, можливість зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «Opel» модель «Vivarо» державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя враховує положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У свою чергу, в клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування автомобіль марки «Opel» модель «Vivarо» державний номерний знак НОМЕР_1 призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності, у розумінні Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст. 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на автомобіль марки «Opel» модель «Vivarо» державний номерний знак НОМЕР_1 підлягає задоволенню частково із застосуванням найменш обтяжливого способу арешту шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_4 на відчуження та розпорядження автомобіль марки «Opel» модель «Vivarо» державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вказане майно має доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказів необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, а ступінь втручання у права та свободи власника майна виправдовуюся потребами досудового розслідування.

У даному випадку застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадян та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що на даній стадії він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК України.

Відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000121, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України - задоволити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході огляду місця події від 14.05.2025, а саме:

- автомобіль марки «Opel» модель «Vivarо» державний номерний знак НОМЕР_1 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_4 , на відчуження і розпорядження вказаним майном;

- мобільний телефон марки «Xiomi Hyper», ІМЕІ:1: НОМЕР_2 з сім-картою НОМЕР_3 - шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_4 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

- неспражні (імітовані) засоби, які імітують купюри номіналом по 1000 гривень кожна у кількості 210 купюр, загальною сумою 210000 (двісті десять тисяч) гривень з однією серією та номером ВТ 6125586 - шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України щодо незаконних дій щодо майна, на яке накладено арешт.

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1