Справа №463/3850/25
Провадження №1-кс/463/4190/25
УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід

06 травня 2025 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря с/з - ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові,-

в с т а н о в и в:

у провадження слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_4 перебуває вищезазначена скарга.

З метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів в об?єктивності та неупередженості судді, суддя ОСОБА_4 у зазначеному кримінальному провадженні заявив самовідвід, оскільки ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та просить зобов?язати останнього надати матеріали кримінального провадження № 0000375 від 21.03.2025 на ознайомлення. Вказане кримінальне провадження розпочате з приводу вчинення кримінальних правопорушень, зокрема і слідчими суддями Личаківського районного суду м.Львова, в тому числі суддею ОСОБА_4

ОСОБА_3 в судовому засіданні самовідвід судді ОСОБА_4 підтримав.

Оглянувши матеріали скарги (справа №463/3850/25, провадження № 1-кс/463/3992/25) та заяви про самовідвід, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Враховуючи наведене вище, оскільки ОСОБА_3 оскаржує бездіяльність уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та просить зобов?язати останнього надати матеріали кримінального провадження № 0000375 від 21.03.2025 на ознайомлення, а вказане кримінальне провадження розпочате за заявою ОСОБА_3 з приводу вчинення кримінальних правопорушень, зокрема і слідчими суддями Личаківського районного суду м.Львова, в тому числі суддею ОСОБА_4 , а тому з метою забезпечення справедливого і неупередженого розгляду скарги у справі № 463/3850/25 незалежним і безстороннім судом, заява про самовідвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, -

постановив :

заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 задовольнити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1