ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/538/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 15 травня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 березня 2025 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 березня 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04 травня 2025 року включно, з можливістю внесення застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, або зменшити розмір застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї скарги зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зауважує, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи та є волонтером Запорізького обласного громадського об`єднання «Пора».

Вважає, що задля дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_6 , необхідно змінити йому запобіжний захід на більш м`який для того, щоб обвинувачений ОСОБА_6 і надалі міг допомагати захисникам України.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 Кримінального кодексу України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000667 від 02 квітня 2024 року.

У судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Так, в обґрунтування клопотання прокурор зазначила про те, що 27 вересня 2024 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 березня 2025 року включно.

Наразі спливає термін дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, які обумовлюють необхідність продовження обраного відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, останній може переховуватись від суду, що є ризиком передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на тих, з якими обвинувачений знайомий особисто, та, перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на таких свідків з метою зміни їх показань, що є ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки він є особою, раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, на шлях виправлення не став, для себе відповідних висновків не зробив, обвинувачується у вчиненні ряду нових кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин та, враховуючи викладене, в подальшому може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, в ході досудового розслідування було встановлено, що останній є раніше судимою особою, не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, що вказує про те, що, перебуваючи на свободі, останній, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, вже вчинив кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин для власного існування, а тому існує велика вірогідність, що ОСОБА_6 буде продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки припинення його протиправної діяльності стало можливим лише за втручання правоохоронних органів, що є ризиком передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе унеможливити реалізацію вищенаведених ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, прокурор просить суд його клопотання задовольнити та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на інший більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки ризики на які посилається прокурор, є недоведеними. Проте, у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила суд визначити мінімальний розмір застави для ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника адвоката ОСОБА_9 та просив суд відмовити прокурору у задоволенні його клопотання, оскільки ризики на які посилається прокурор є недоведеними.

Заслухавши доповідь судді; аргументи обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке є тяжким злочином.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на цей час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення - з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, проте наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого під час іспитового строку, раніше він неодноразово судимий, неодружений та дітей на утриманні не має, в матеріалах провадження відсутні відомості про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і вважає, що викладене в сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов правильного висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цим ризикам.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_9 , та ті, що заявлені при апеляційному розгляді стороною захисту, зокрема і самим обвинуваченим ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема, доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою, а доводи захисника про протилежне суперечать змісту самої ухвали.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, ризики, які встановлені судом першої інстанції, підтверджені наявними в справі доказами.

При цьому, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав про можливість внесення застави на умовах, визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

Обставини, на які, посилається сторона захисту, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, місце роботи та є волонтером Запорізького обласного громадського об`єднання «Пора», має намір укласти шлюб, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції теж не спростовують, оскільки суттєво не зменшують встановлених ризиків, та в цьому випадку не свідчать про достатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановленим ризикам.

Не спростовують такого висновку і відомості з направлених обвинуваченим на адресу суду документів щодо смерті батьків обвинуваченого, про те, що останній у 2022 році проходив добровільно курс лікування від наркотичної залежності, позитивно характеризується певними особами, станом на 2022 рік працював в певній будівельній компанії.

Колегія суддів вважає, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються.

Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з цим, після повідомлення захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 про те, що обвинувачений ОСОБА_6 потребує оперативного втручання через наявність в нього певного захворювання, колегія суддів, в порядку ст.206 КПК України, з метою недопущення порушення конституційних прав обвинуваченого, постановила ухвалу, якою доручила начальнику Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати здійснення обстеження обвинуваченого ОСОБА_6 (за наявності на це його згоди) та за потреби забезпечити належне лікування останнього.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були підставою для скасування вказаної ухвали суду, при апеляційному її перегляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 06 березня 2025 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04 травня 2025 року включно, з можливістю внесення застави на умовах визначених ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 23 січня 2025 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4