У Х В А Л А

про залишення касаційної скарги без руху

13 травня 2025 року

м. Київ

справа № 343/202/22

провадження № 51-5468ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про перевірку вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на предмет її відповідності вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, засуджений, висловлюючи незгоду із судовими рішеннями, має вказати в чому полягають допущені, на його думку, порушення, які відповідно до ст. 438 КПК України можуть бути підставами для скасування або зміни оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак у касаційній скарзі ОСОБА_4 не вказує, в чому саме полягає незаконність вироку місцевого суду та не наводить обґрунтувань щодо необхідності його скасування на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

Натомість, за змістом скарги засуджений заперечує правильність установлення судом фактичних обставин кримінального провадження, посилається на неповноту досудового розслідування та судового розгляду справи, оспорює правильність оцінки доказів, на підставі яких постановлено вирок.

Проте це все, з огляду на приписи ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до ст. 433 КПК України перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Крім того, відповідно до вимог ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Проте, засуджений, оскаржуючи вирок місцевого суду, не вказує чи був він предметом перевірки в апеляційному порядку.

Також ОСОБА_4 не вказує, в чому саме полягає незаконність рішення апеляційного суду, які конкретно порушення вимог закону, на його думку, були допущені цим судом, які саме доводи поданої ним апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив і не дав на них умотивованих відповідей та яке рішення, на його переконання, має ухвалити касаційний суд й стосовно ухвали апеляційного суду з огляду на положення ст. 436 КПК України. До того ж, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги, окрім копії вироку, має бути долучена копія ухвали апеляційного суду.

За таких обставин, касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху і встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Водночас, звертаємо увагу засудженого ОСОБА_4 на те, що для складання та подання касаційної скарги він може скористатися правовою допомогою, а саме засуджений має право через адміністрацію установи, в якій утримується, звернутися за правовою допомогою до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Керуючись ст. 429 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків касаційної скарги, що становить 15 днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Касаційна скарга підлягає поверненню в разі, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3