ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1179/24 Провадження 1-кп/636/575/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2025 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000001, внесене 01 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України.

На початку січня 2023 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, а саме вчиненням кримінальних правопорушень проти власності - заволодінням чужим майном шляхом обману. З метою реалізації свого протиправного умислу, з метою незаконного заволодіння коштами потерпілих, шляхом обману, маючи навички роботи з комп`ютерною технікою та інтернет-ресурсами, з використанням електронно-обчислювальних машин (надалі ЕОМ), а саме мобільного телефону марки Iphone моделі XS, ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ Україна НОМЕР_2 , створив сторінку в соціальній мережі «Telegram», особистий аккаунт під назвою «ТЕМП», на якій розмістив завідомо недостовірні публікації про перевезення людей або речей по території України та Європи та на окуповані території. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих, ОСОБА_3 отримав в Sense Bank (раніше «A-Банк» Україна) та AT «ПУМБ» банківські карти із номером № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , які в подальшому використовував для заволодіння грошовими коштами потерпілих, надаючи їм реквізити для перерахування грошових коштів за нібито перевезення людей або їхніх речей.

21 січня 2023 року ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , побачивши у соціальній мережі «Telegram» повідомлення від ОСОБА_4 щодо перевезення посилки з країни Литви та в подальшому доставлення до окупованої території у м. Мелітополь, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заволодіння її грошовими коштами. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно ОСОБА_3 , не маючи наміру перевезення її речей, під час листування в соціальній мережі «Telegram» повідомив ОСОБА_4 , що за перевезення посилки необхідно внести передоплату в сумі 1500,00 гривень на картку № НОМЕР_3 банку Sense Bank (раніше «A-Банк» Україна) і після надходження грошових коштів послуга буде виконана. Того ж дня, 21.01.2023, будучи введеною в оману, щодо перевезення її посилки, ОСОБА_4 через мобільний додаток «Монбанк» (AT «Універсал Банк») добровільно перерахувала на банківську платіжну карту № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 1500,00 гривень, однак, в подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_3 перевезення посилки потерпілої не виконав, а отриманими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 1500,00 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Крім того, 22 травня 2023 року ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , побачивши у соціальній мережі «Telegram» повідомлення від ОСОБА_5 перевезення її посилки з України та в подальшому доставлення за кордон, у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заволодіння її грошовими коштами. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно, ОСОБА_3 , не маючи наміру перевезення її речей, під час листування в соціальній мережі «Telegram» повідомив ОСОБА_5 , що за перевезення посилки необхідно внести передоплату в сумі 1000,00 гривень на картку НОМЕР_17 банку AT «ПУМБ» і після надходження грошових коштів послуга буде виконана. Того ж дня, 22.05.2023, будучи введеною в оману, щодо перевезення її посилки, ОСОБА_5 через мобільний додаток «Приват 24» добровільно перерахувала на банківську платіжну карту № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 1000,00 гривень, однак, в подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_3 перевезення посилки потерпілої не виконав, а отриманими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1000,00 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Прокурор ОСОБА_6 надала заяву про закриття провадження стосовно обвинуваченого у зв`язку з декриміналізацією, на підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, на підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Суд дослідив матеріли справи і вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно до п. 4-1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у разі якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Частина 1 ст. 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи..

Частиною 6 ст. 3 КК України встановлено норму, за якою зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі - Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028,00 гривень) - є дрібним викраденням майна, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація інкримінованого ОСОБА_3 діяння на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024 р., та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу четвертого частини сьомої статті 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за шахрайство, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Отже, має місце декриміналізація, а саме діянь, які полягають у заволодінні майном вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2023 році становить 2684,00 гривень, а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність інкримінованого ОСОБА_3 діяння, оскільки вартість майна, у здійсненні заволодіння якого він підозрюється складає - 1500,00 гривень та 1000,00 гривень, відповідно.

Зважаючи на те, що підозрюваний не заперечує проти закриття кримінального провадження відносно нього, розуміє наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 369-372, ст. 479-2 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України, на підставі Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Кримінальне провадження № 0000001, внесеному 01 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 190 КК України - закрити.

Речові докази:

-монітор чорного кольору, з дротом живлення;

-банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_5 , яку було поміщено до сейф-пакету №7363191;

-банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_6 яку було поміщено до сейф-пакету №7363193; 4) банківська картка ПриватБанк № НОМЕР_7 яку було поміщено до сейф-пакету №7363194;

-три тримачі сім карт НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 які було поміщено до сейф-пакету №7363196;

-дві сім картки LIFE НОМЕР_11 , НОМЕР_12 які було поміщено до сейф-пакету №7363192;

-системний блок в корпусі білого кольору Vinga;

-мобільний телефон Iphone XS чорного кольору на якому мається білий чохол НОМЕР_13 , ІМЕІ 1 НОМЕР_14 , ІМЕІ 2 НОМЕР_15 MEID НОМЕР_16 рз сім картою НОМЕР_2 , який поміщений до сейф-пакету №WAR0049878 - які поміщено до камери схову Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області - вважати повернутими власнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1