Провадження № 1-кп/127/727/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2025м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2025 року за № 0000251, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженцясела Криворучка, Вознесенський район, Миколаївська область, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- 20.06.2024 вироком Солом`янського районного суду м. Києва до покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Військовослужбовець військової служби, призваний за мобілізацією солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді номера обслуги 3 зенітного артилерійського відділення 1 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , у порушення ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 41 Конституції України, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про інформацію», п. п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1 п. 15.2, ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», будучи засудженим за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 13.01.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, від відбування якого останнього звільнено з визначенням іспитового строку, терміном 3 роки, вчинив умисні злочини за наступних обставин.

Так, 30.12.2024 року (точний час в ході досудового слідства встановити не вдалось) військовослужбовець за мобілізацією солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді номера обслуги 3 зенітного артилерійського відділення 1 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, без поважних причин, з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив пункт тимчасової дислокації 3 зенітного артилерійського відділення 1 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 10.06.2025, а саме до моменту затримання у порядку ст. 615 КПК України поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим кримінально-протиправне діяння було припинено.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Він же, в невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 06.02.2025, близько 13 год 00 хв, перебуваючи на Залізничному вокзалі міста Вінниці, що за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 1, де також знаходився потерпілий ОСОБА_6 , у якого в зовнішній кишені куртки, в яку останній був одягнений, знаходився мобільний телефон торгової марки Samsung серії Galaxy А03 Core моделі SM-A055F/DS світло-зеленого кольору, об`ємом пам`яті 4/128 Гб із чохлом, в якому знаходився особистий документ потерпілого, а саме: банківська картка емітована АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) разом із аркушем, на якому був записаний пін-код від зазначеної банківської картки, помітивши який, у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливим мотивом та метою, усвідомлюючи, що на даний час по всій території України введено правовий режим воєнного стану, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, свідомо скориставшись помилкою потерпілого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу в невстановлений спосіб заволодів належним потерпілому мобільним телефоном торгової марки Samsung серії Galaxy А03 Core моделі SM-A055F/DS світло-зеленого кольору, об`ємом пам`яті 4/128 Гб, вартість якого станом на момент вчинення злочину становить 3869,91 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3 869 гривень 91 копійок.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Він же, 06.02.2025 приблизно о 13 год 00 хв, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на Залізничному вокзалі міста Вінниці, що за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 1, де також знаходився потерпілий ОСОБА_6 , у якого в зовнішній кишені куртки в яку останній був одягнений знаходився мобільний телефон торгової марки Samsung серії Galaxy А03 Core моделі SM-A055F/DS світло-зеленого кольору, об`ємом пам`яті 4/128 Гб із чохлом, в якому знаходився особистий документ потерпілого, а саме: банківська картка емітована АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Після чого ОСОБА_4 , вирішив здійснити крадіжку вказаних речей, а також, у подальшому, грошових коштів з банківської картки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення чужого майна, з корисливих спонукань ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав вищевказаний мобільний телефон із чохлом в середині якого знаходився особистий документ ОСОБА_6 , а саме банківська картка емітована АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), для подальшого викрадення з банківського рахунку грошових коштів потерпілого.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, а саме викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Він же, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 17 год 54 хв 06.02.2025, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, попередньо викравши мобільний телефон торгової марки Samsung серії Galaxy А03 Core моделі SM-A055F/DS світло-зеленого кольору, об`ємом пам`яті 4/128 Гб із чохлом в якому знаходився особистий документ потерпілого ОСОБА_6 , а саме: банківська картка емітована АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) на рахунку якої на момент викрадення не було грошових коштів, маючи реальну можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна та повернення мобільного телефону та банківської картки, вирішив здійснити крадіжку грошових коштів з банківського рахунку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, ОСОБА_4 використовуючи мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro/Redmi» з абонентським номером потерпілого ОСОБА_6 НОМЕР_5 , який встановлений, як фінансовий номер клієнта банку, за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» здійснив відкриття кредитних договорів від імені потерпілого ОСОБА_6 у наступних фінансових установах: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Швидкі гроші», ТОВ «Фінансова компанія є гроші», та ТОВ «Експрес кредит7» на загальну суму 9730 гривень 50 копійок, які були зараховані на банківську картку емітовану АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), належна потерпілому, після чого направився до торгового центру «Петроцентр», який розташований за адресою: м. Вінниця, просп. Коцюбинського, буд. 70, де о 17 год 54 хв, володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер вищевказаної платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), використовуючи банкомат CAVI8473, який розташований у вище вказаному торговому центрі викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 9 700 гривень, розпорядившись коштами на власний розсуд.

В подальшому, ОСОБА_4 з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 9 700 гривень.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому діяннях визнав в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визначити допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що його характеризують, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 надав суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті. Пояснивши суду, що дійсно у грудні 2024 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 в АДРЕСА_2 та вирішив поїхати додому в село Вознесенське, Вознесенський район, Миколаївська область. Будучи проїздом у місті Вінниця, на залізничному вокзалі, помітивши ОСОБА_6 , який перебував у нетверезому стані, помітивши у нього мобільний телефон, взяв його і пішов. В подальшому, знявши з телефона чохол, побачив банківську картку та пін-код до неї. У кількох фінансових установах здійснив відкриття кредитних договорів від імені потерпілого ОСОБА_6 . Вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, визнав в повному обсязі, щиро кається, жалкує про вчинене, висновки зробив.

Потерпілий ОСОБА_6 , у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву у якій просив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, проводити за його відсутності.

Заслухавши показання обвинуваченого, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, тобто самовільне залишення військової частини, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану;

- за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану;

- за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України, тобто викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_4 раніше судимий, востаннє вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Згідно довідки головного лікаря КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради № 842/01-06 від 30.04.2025 року, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за медичною допомогою до наркологічного та психіатричного кабінетів не звертався. За період з 01.01.2025 року за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному, амбулаторному лікуванні не перебував.

Згідно характеристики сільського голови Бузької сільської ради ОСОБА_7 від 23.04.2025 року № 518/02.16, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно на території Бузької сільської ради не проживає, тому характеристику на останнього надати не можливо. Місце його перебування невідоме.

Згідно службової характеристики командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_4 за час проходження військової служби, перебуваючи на посаді номера обслуги 3 зенітного артилерійського відділення 1 зенітного артилерійського взводу зенітної артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 не встиг себе зарекомендувати з позитивного боку. Виказував стійке бажання не проходити військову службу, до виконання службових обов`язків відносився недобросовісно, військовій справі навчатись не бажав.

Згідно медичної характеристики командира медичної роти військової частини НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_4 за період проходження військової служби зі скаргами до медичної служби військової частини НОМЕР_2 не звертався, на диспансерному обліку не знаходиться.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 : раніше неодноразово судимий; за медичною допомогою до наркологічного та психіатричного кабінетів не звертався; на стаціонарному, амбулаторному лікуванні у КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради не перебував; за місцем служби характеризується негативно; вину у вчинені кримінального правопорушення визнав в чому щиро розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Відповідно до положень частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що впливають на його покарання.

З урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого у виді щирого каяття, наявності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у виді рецидиву злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, за медичною допомогою до наркологічного та психіатричного кабінетів не звертався, на стаціонарному, амбулаторному лікуванні у КП «КНП Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради не перебував, за місцем служби характеризується негативно, вину у вчинені кримінального правопорушення визнав в чому щиро розкаявся, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407та покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 357Кримінального кодексу України, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Враховуючи, що ОСОБА_4 має невідбуту частину покарання призначеного вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 71 КК України та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю вироків.

Крім того, у відповідності до положень ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 10.06.2025 року по дату набрання вироком законної сили.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № 981/25-21 від 01.05.2025 року, вартістю 1696, 32 гривні.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Зважаючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177, 194 КПК України, а саме можливості обвинуваченого переховуватися від суду в зв`язку з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі та вчинення інших кримінальних правопорушень, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного захожу, оскільки застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідний для запобігання ризикам у кримінальному провадженні, а тому суд приймає рішення про залишення без змін відносно ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 177, 194, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 70, 71, 72, 185, 357, 407 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

- за ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2024 року у справі № 760/9568/24, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 10.06.2025 року по дату набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 1696 (одна тисяча шістсот дев`яносто шість) гривень 32 (тридцять дві) копійки.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2025 року у справі № 127/11517/25 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05» у зеленому корпусі, який поміщено до спеціального пакета «Національна поліція України» з маркуванням CRI1006132 - повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: