Справа № 555/148/18
Номер провадження 1-кп/555/6/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2025 р. м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження № 0000387 від 21.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

І.Зміст обвинувачення

21.06.2017 в проміжку часу між 01.00 та 02.00 год., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби по автодорозі Клесів-Михалин-Березне, в напрямку м.Рівне, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9А ПДР України, згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зі швидкістю більше 90 км./год. чим порушив п. 12.6 ПДР України, згідно вимог якого транспортним засобам на даній ділянці автодороги дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км./год., не переконавшись в безпеці руху, порушуючи вимоги п. 10.1 ПДР України, згідно яких перед початком руху перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi Pajero Wagon», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку експерта № 167 від 25.07.2017, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді масивної інфікованої скальпованої рани лівої половини волосяної частини голови. рани лівої вушної раковини з переломом хрящів, перелом тіл, дужок та остистих виростків 4, 5 та 6 грудних хребців, струс головного мозку, які для свого загоєння потребують тривалого (більше як 21 доба) часу, за цим критерієм за ступенем тяжкості належать до середніх.

Відповідно до висновку комісійної судової медичної експертизи №, 98 від 15.12.2017 у ОСОБА_7 було зафіксовано наявність післятравматнчних рубців шкіри голови у таких ділянках: лівій тім`яно-скроневій ділянці з переходом у ліву потиличну ділянку і на верхню частину лівої вушної раковини з частковою її деформацією і втратою симетрії висоти розташування на 1-1,5 см. порівняно з правою вушною раковиною. Вказані рубці шкіри цілком можуть бутті наслідком масивної інфікованої скальпованої рани лівої половини волосяної частини голови та рани лівої вушної раковини з переломами хрящів, що отримані під час дорожньо-транспортної пригоди. Ушкодженим (рубці) у громадянина ОСОБА_7 , які входять у межі обличчя, слід віднести лише частково деформовану верхню частину лівої вушної раковини, яка згідно рекомендацій лікарів потребує пластичної операції, тобто з судово-медичної точки зору це ушкодження є невиправним і, згідно п. 2.1.8 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОН України від 17.01.1995 року №6 може бути розцінене як тяжке, якщо буде визнане судом як таке, що знівечило обличчя.

Вказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному наслідковому зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, своїми діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

ІІ. Позиція учасників судового розгляду

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності відповідно до положень ст.49 КК України. При цьому ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав, однак підтвердив, що йому зрозумілі підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що, у даному випадку, є нереабілітуючою підставою, а також вказав, що його позиція є добровільною.

Захисник ОСОБА_8 просить звільнити його підзахисного від кримінальної відповідальності на підставі ст..49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого, вказуючи, що дійсно на даний час строки давності, визначені ст.49 КК України, минули, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 заперечив щодо закриття кримінального провадження, вказуючи що потерпілий звертався до органу прокуратури щодо зміни кваліфікацій дій обвинуваченого з ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України, проте відповіді на своє клопотання від органу прокуратури не отримував. Вважає, що суд може розглянути клопотання сторони захисту лише після розгляду прокурором клопотання потерпілого.

III. Встановлені судом обставини, мотиви з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким суд керувався.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналізуючи позицію представника потерпілого, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч.3 ст.337 КПК України).

Частина перша статті 338 КПК України визначає, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Під час судового розгляду прокурор відкладав судове засідання з метою розгляду питання щодо зміни кваліфікації дій обвинуваченого, проте змінене обвинувачення ОСОБА_5 висунуто не було. Також і в судовому засіданні прокурор повідомив, що змінювати обвинувачення щодо ОСОБА_5 не буде.

Таким чином, зміна обвинувачення, що тягне за собою зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення на більш тяжче, належить виключно до повноважень прокурора.

Оскільки на час розгляду клопотання сторони захисту про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, прокурор не змінив обвинувачення на більш тяжче кримінальне правопорушення,вказав, що такої зміни не буде, підстави для не розгляду клопотання захисника в судовому засідання немає.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні 21.06.2017 року злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, що є злочином невеликої тяжкості (відповідно до положень ст.12 КК України в редакції Закону, чинній на час вчинення кримінального правопорушення), за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Частина перша статті 49 КК України (в редакції Закону, чинній на час вчинення кримінального правопорушення) визначає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Аналіз вищевказаних правових норм дозволяє дійти до висновку, що матеріально-правовими підставами для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України), а процесуально-правовими - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Визнання ж обвинуваченими своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання вини є правом, а не обов`язком обвинувачених, а тому невизнання ними вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що:

-- обвинуваченому інкримінується вчинення злочину 21.06.2017 року, а отже станом на час заявлення стороною захисту клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, минули строки, що визначені ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону, чинній на час вчинення кримінальних правопорушень);

-- будь-яких доказів про те, що строк давності, встановлений ст.49 КК України, будь-яким чином призупинявся або переривався, суду представлено не було;

-- обвинувачений висловив свою добровільну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. При цьому наслідки закриття кримінального провадження з цих підстав судом були роз`яснені.

З урахуванням наведених обставин суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов прокурора в інтересах лікувального закладу КЗОЗ «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення та позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення слід залишити без розгляду, оскільки згідно ст.129 КПК України, суд може задовольнити позов або відмовити в ньому лише при ухваленні обвинувального вироку або постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно ухвали слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 23.06.2017 року було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 . номер кузова НОМЕР_3 .

Відповідно до положень ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

На підставі наведеного, суд скасовує вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.4, 12, 49 КК України, ст.ст.128,174,286 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387 від 21.06.2017 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.

Позов прокурора в інтересах лікувального закладу КЗОЗ «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,залишити без розгляду.

Арешт на майно, що був накладений відповідно до ухвали слідчого судді Березнівського районного суду Рівненської області від 23.06.2017 року, скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Volkswagen Caddy», номерний знак НОМЕР_1 . номер кузова НОМЕР_3 повернути користувачу ОСОБА_5 . Судові витрати віднести за рахунок держави.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області протягом семи днів.

Суддя: ОСОБА_1