Справа № 629/5614/21
провадження № 1-кп/632/12/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2025 року місто Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , представника потерпілого ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_17 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Златопільського міськрайонного суду Харківської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

16 червня 2025 року захисник ОСОБА_15 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , звернувся до суду із клопотанням про зміну застосованого щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що суд 28 квітня 2025 року, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , послався на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, при визначенні такого запобіжного судом не в повній мірі було враховано та надано правову оцінку наступним обставинами, зокрема тому, що 28 квітня 2025 року, під час судового розгляду, був допитаний потерпілий ОСОБА_16 , який повідомив, що обвинувачений ОСОБА_13 не вчиняв щодо нього жодних активних дій, не погрожував, не застосовував фізичного насильства, а лише перебував через дорогу від місця події, тобто фактично не брав участі у будь-яких діях, які мають ознаки кримінального правопорушення, стосовно подій поблизу готелю «Харків-Палац» потерпілий показав, що у цьому місці ОСОБА_13 він взагалі не бачив, тобто останній взагалі не вчиняв будь-яких дій. Ці показання суттєво спростовують версію обвинувачення, й фактично виключають можливість впливу обвинуваченого на потерпілого, оскільки той вже допитаний судом.

Отже, один із основних ризиків ризик впливу на потерпілого чи свідків, перестав існувати.

Разом із цим, обвинувачений ОСОБА_13 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, проживає разом з дружиною та чотирма малолітніми дітьми, утримує літніх батьків пенсіонерів, які потребують постійного догляду.

До цього ж мати ОСОБА_13 має вкрай тяжкий стан здоров`я, протягом тривалого часу вона страждає на серйозне захворювання, що потребує постійного медичного нагляду та складного системного лікування, наразі перебуває у закладі охорони здоров`я.

ОСОБА_13 удостоєний відповідної нагороди за активну допомогу ЗСУ, що підтверджує його високий рівень соціальної відповідальності.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_13 вже тривалий час перебуває під вартою, має ряд хронічних захворювань, що лише погіршуються у СІЗО, через неналежне лікування, що створює загрозу для його життя та здоров`я.

У зв`язку із завершенням досудового розслідування, в ході якого стороною обвинувачення були вчинені всі дії спрямовані на збирання доказів, відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_13 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, враховуючи достатньо тривалий строк перебування обвинуваченого під вартою, захисник вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_13 та виконання покладених на нього обов`язків.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_15 клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_13 підтримавши клопотання захисника, наголосив, що він тривалий час перебував під цілодобовим домашнім арештом та тривалий час перебуває під вартою.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував вказавши про те, що обставини на які посилається захисник не свідчать про зменшення наявних щодо обвинуваченого ОСОБА_13 ризиків.

Дійсно потерпілий ОСОБА_16 допитаний судом, однак судом не допитані всі свідки.

Водночас, ОСОБА_13 двічі перебував у розшуку, як під час досудового розслідування даного кримінального провадження, так і під час його судового розгляду. При цьому порушив умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Отже, ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати і не зменшилися до такого ступеня, що їм можливо запобігти шляхом застосування до ОСОБА_13 більш м`яких запобіжних заходів.

Відомостей про те, що ОСОБА_13 за станом свого здоров`я не може утримуватися під вартою, суду не надано.

Представник потерпілого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_17 також заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що, обвинувачений ОСОБА_13 , двічі перебував у розшуку, порушив умови запобіжного заходу у вигляді цілодобового арешту, наразі відносно нього Київським районним судом міста Харкова розглядається, ще одне кримінальне провадження.

При цьому представник потерпілого наголосив, що обвинувачений ОСОБА_13 , навіть перебуваючи в суді продовжує висловлювати погрози на адресу потерпілого ОСОБА_16 та членів його сім`ї, які до того ж є свідками у даному кримінальному провадженні.

Інші учасники судового розгляду проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, що розглядається, суд доходить наступного висновку.

Так, розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ст. 201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

До клопотання мають бути додані, окрім іншого, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання.

Положеннями ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення у даному випадку обвинуваченим зазначених дій.

Водночас, КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Із обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження вбачається наступне.

ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

19 травня 2022 року ОСОБА_13 , який перебував у розшуку, був затриманий у порядку, визначеному ст. 191 КПК України, у тому числі і за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2022 року щодо обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставою для прийняття такого рішення слідчим суддею стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого; вчиненню іншого кримінального правопорушення, продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрювалася зазначена особа.

У подальшому, під час судового провадження, з наведених вище підстав, щодо ОСОБА_13 неодноразово обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2022 року запобіжний захід щодо ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою був продовжений до 13 лютого 2023 року, без визначення застави.

Підставою для прийняття такого рішення слідчим суддею стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ухвали Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2022 року скасовано.

При цьому постановлено нову, якою у відношенні ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною йому залишати житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Цією ж ухвалою на ОСОБА_13 покладені процесуальні обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, тобто: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У подальшому зазначений запобіжний захід щодо ОСОБА_13 , неодноразово був продовжений Первомайським міськрайонним судом Харківської області, разом із цим були продовжені й обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

24 серпня 2023 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області постановлено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, із застосуванням електронного засобу контролю, продовженого щодо обвинуваченого ОСОБА_13 ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2023 року, починаючи з 25 серпня 2023 року, виконувати за адресою: АДРЕСА_2 , на умовах визначених ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19 липня 2023 року.

В подальшому зазначений запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_13 , неодноразово був продовжений Первомайським міськрайонним судом Харківської області, зокрема до 02 червня 2024 року.

До цієї ж дати відносно обвинуваченого були продовжені й обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Разом із тим, ухвалою суду від 03 червня 2024 року, у зв`язку із переховуванням обвинуваченого ОСОБА_13 від суду, останнього оголошено у розшук, надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду.

03 липня 2024 року обвинувачений ОСОБА_13 був затриманий оперативними співробітниками поліції поблизу Державного кордону України у селі Оноківці Ужгородського району Закарпатської області.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 04 липня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово було продовжено, останній раз - до 26 червня 2025 року.

Разом із цим ОСОБА_13 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом згідно із ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02 квітня 2024 року порушив умови цього запобіжного заходу, зокрема покладені на нього обов`язки, залишив місце мешкання, про що не повідомив а ні прокурора, а ні суд, заяв та клопотань на адресу суду не надав, поважні причини неявки суду не повідомив, встановити його місцезнаходження вдалося лише шляхом проведення розшуку.

На стадії судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу має передбачати виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які безпосередньо можуть свідчити про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, або про існування яких стало відомо після постановлення ухвали про застосування чи продовження запобіжного заходу, та які не розглядалися і не приймалися до уваги судом при постановленні такої ухвали.

Тому, суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, що виникають у зв`язку з плином часу судового розгляду і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання.

Такий висновок опосередковано ґрунтується на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

У зв`язку із цим, реалізація права на звернення до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обумовлена не тим, що відповідний суб`єкт не погоджується із застосованим запобіжним заходом. Інститут зміни запобіжного заходу пов`язаний з виникненням нових обставин, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам кримінального провадження.

З огляду на зазначене, враховуючи аргументи сторони захисту та законодавчі вимоги до ухвалення відповідного рішення, суд наведе обставини та надасть оцінку питанням, які потребують розв`язання, у такому порядку: щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України; щодо інших доводів сторони захисту.

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_15 , обґрунтовуючи підстави для зміни запобіжного заходу, застосованого згідно із наведеними ухвалами, посилається на відсутність ризику незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_16 у зв`язку із його допитом в суді та свідків, оскільки в цьому, на думку захисника, не має сенсу, так як у своїх показаннях потерпілий фактично підтвердив, що ОСОБА_13 не вчиняв щодо нього кримінальних протиправних дій.

За наявності у ОСОБА_13 міцних соціальних зв`язків, про які зазначено вище, з урахуванням даних про особу останнього та незадовільний стан його здоров`я, а також тієї обставини, що досудове розслідування завершене, захисник вважає, що також відсутні ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення. .

Суд вважає, що доводи захисника, про які йдеться у його клопотанні дійсно вказують на зменшення у певній мірі ризику незаконного впливу на потерпілого та свідка ОСОБА_18 , однак за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - особливо тяжкого злочину та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема незаконного спливу на свідків, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 .

При цьому дійшовши висновку про наявність зазначених вище ризиків суд зазначає, що як і раніше ризик переховування, який по відношенню до ОСОБА_13 є визначальним, обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, зокрема, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_13 , є особливо тяжким злочином, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

До того ж зазначений ризик є достатньо реальним, оскільки він у повній мірі був реалізований обвинуваченим ОСОБА_13 - останній перебував у розшуку як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Разом із цим при виконанні розшуку обвинуваченого, який був оголошений судом, ОСОБА_13 був затриманий поблизу Державного кордону України.

Водночас, обвинувачений ОСОБА_13 порушив умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та ухилився від суду, тобто навіть цей запобіжний захід не забезпечив його належну процесуальну поведінку та виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими і свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, ч. 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, на думку суду, ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_16 , після його допиту у судовому засіданні, певною мірою зменшився, однак, з урахуванням негативної поведінки обвинуваченого ОСОБА_13 у судовому засіданні по відношенню до потерпілого та його представника публічному висловлюванні погроз та образ на їх адресу, продовжує існувати, та полягає у можливості вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 протиправних дій по відношенню до ОСОБА_16 .

Крім того, суд вважає, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом - до моменту безпосереднього отримання показань судом.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 іншого кримінального правопорушення, суд бере до уваги те, що ОСОБА_13 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні вимагання у складі організованої групи чужого майна, зокрема грошових коштів у сумі 700 000 доларів США. Даних про те, що ОСОБА_13 займався трудовою діяльністю, має джерела для існування або власність, суду не надано, а тому існує ймовірність вчинення ним іншого кримінального правопорушення, у тому числі проти власності.

Разом із цим, на даний час Київським районним судом міста Харкова розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_13 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 309 КК України.

За наявності таких даних, слід вважати обґрунтованим існування ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_13 іншого кримінального правопорушення.

Отже, на переконання суду, вищенаведені ризики, не зникли та продовжують існувати.

З огляду на вищевикладені обставини, застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе запобігти ризикам: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо посилання захисника на наявність у обвинуваченого ОСОБА_13 міцних соціальних зв`язків зміст яких складається з обставин про які зазначено вище, то суд зазначає наступне.

ОСОБА_13 , згідно із свідоцтвами про народження, дійсно є батьком трьох дітей 2008, 2016 років народження та ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив лікування у закладі охорони здоров`я 20 жовтня 2023 року, у тому числі й у стаціонарі, має матір ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є пенсіонером.

Проте, як вбачається із згаданих вище судових рішень, зазначені захисником обставини вже існували на день застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_13 такого запобіжного заходу як тримання під вартою та вже були підставами для заявлення стороною захисту під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу клопотань про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_13 .

Разом із тим, суд зазначає, що наявність цих обставин не стало тим стримуючим фактором який запобіг порушенню обвинуваченим такого запобіжного заходу як домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово та його переховуванню від суду.

Із наданої суду довідки від 10 червня 2025 року вбачається, що ОСОБА_19 дійсно знаходиться на лікуванні в медичному центрі «Хелпмед» та отримує медичну допомогу за призначенням.

Однак, надані захисником документи не містять відомостей про те, що вказана особа через свій незадовільний стан здоров`я потребує постійного догляду, а отже не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 .

Водночас, стороною захисту суду не надано об`єктивних медичних даних про неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_13 під вартою.

Отже, враховуючи вищевикладене, сторона захисту не навела таких вагомих обставин, які б свідчили про можливість застосування щодо обвинуваченого такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Таким чином клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 201, 331, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_15 , про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_13 з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3