ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4730/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1864/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Пособництво державі-агресору
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого в режимі відеоконференції - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2025 року, якою продовжено відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001936 від 16.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів до 04 жовтня 2025 року включно.

В обґрунтування прийнятого рішення судом зазначеною, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання у відношенні обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати і продовжують зберігатися, а саме: існує ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, із застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченої-адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду не обиравши будь який запобіжний захід, або визначити мінімальний розмір застави.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що не підтверджено те, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить відповідні процесуальну поведінку ОСОБА_7 . Вказував на відомості про особу обвинуваченої, те що вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності притягається вперше, має 5 дітей, є пенсіонеркою та « Матір`ю -Героїнею».

Окрім того, заявляє що близько чотирьох місяців не вдається за можливе встановити місцеперебування свідків та викликати і допитати їх в судовому засіданні.

Також посилався на практику ЄСПЛ.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор , в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції за відсутності прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченої та думку захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З матеріалів цього провадження об`єктивно вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, вказано зміст обвинувачення та правову кваліфікацію злочину, у вчиненні якого обвинувачується остання, із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів приймає до уваги наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, оскільки є достатньо підстав та ризиків вважати, що віна може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим, просив продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить її явку до суду і буде запобіжником вчинення іншого кримінального правопорушення,перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно даного обвинуваченого, суд врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не змінилися та продовжують існувати, та вважав, що з моменту взяття обвинувачених під варту до моменту вирішення зазначеного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

За таких обставини, враховуючи, що дії ОСОБА_7 у вчиненні яких вона обвинувачується, класифікуються, як особливо тяжкий злочин, а саме умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) та її збройним формуванням, вчинених громадянкою України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримці рішень держави-агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що існує суспільний інтерес який свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При цьому, суд врахував практику Європейського суду з прав людини, у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», ЄСПЛ згідно з якою, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного періоду. Крім того рішеннями: Штегмюллер проти Австрії, Вемгофф проти Німмечені, Мацнеттер проти Австрії , зазначені ризики неявки обвинуваченого на судовий розгляд, ризик перешкоджання з боку обвинуваченого у випадку його звільнення та вчинення ними подальших правопорушень, які суд повинен враховувати при обранні та зміни запобіжного заходу.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченій переховуватися від суду або вчинити інший злочин, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи характер обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, їх численність, ступінь тяжкості, а також те, що вони вчинені проти власності, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого, не є безпідставними висновки суду першої інстанції, що заявлені ризики продовжують існувати. При цьому, існує реальний ризик, що знаючи, яке кримінальне покарання їм загрожує, обвинувачений може вдатися до втечі та переховуватися від суду, а також вчинити інші правопорушення.

При цьому, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання та продовження цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з обставин кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судима, має звання «мати-героїня», однак такі відомості не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих обвинуваченій дій, однак, згідно обвинувачення, вони не стали для неї стримуючим фактором для уникнення від вчинення таких протиправних дій.

З врахуванням зазначених обставин, суті самої підозри та обвинувачення, висновки суду, про те, що продовження саме такого суворого виду запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та слугуватиме досягненню процесуальним задачам і меті судового розгляду є законними та обґрунтованими.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованими, а тому і такими, що не підлягають задоволенню доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Крім того належить взяти до уваги, що відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. Отже це є імперативна норма, визначена законодавцем.

Тобто, відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, а тому враховуючи вимоги ч.6 ст. 176 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що стосовно ОСОБА_7 законно та обґрунтовано було продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання даних обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються осіб обвинувачених та обставин кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 06 серпня 2025 року продовжено відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001936 від 16.06.2022 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України залишити без змін.

Звернути увагу адміністрації ДУ» Качанівська виправна колонія № 54)» на стан здоров`я ОСОБА_7 та за наявності підстав вжити заходів для проведення медичного огляду та відповідного медичного лікування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: