16 липня 2025 року м. Запоріжжя
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.06.2024, приблизно о 07:55 годині, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 , діючи групою осіб на замовлення невстановленої досудовим розслідуванням особи, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_1 , навпроти під`їзду № 2, маючи умисел на умисне вбивство іншої людини, здійснив п`ять пострілів з вогнепальної зброї невстановленого зразка у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинив йому вогнепальні поранення тулуба та голови, з якими останнього госпіталізованого до лікарні, де від отриманих вогнепальних поранень він помер. Після чого на заздалегідь підготовленому для використання під час скоєння злочину автомобілі під керуванням ОСОБА_6 , вони залишили місце злочину.
Посилаючись на те, що вилучені мобільні телефони, тримачі до сім-карт належать до засобів, які можуть містити інформацію щодо місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_5 , що надасть органу досудового розслідування можливість після проведення судової експертизи та оглядів отримати відомості про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме щодо місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_5 , а 26 предметів схожих на набої з магазином, можуть бути аналогічні тим, що використовувалися під час скоєння умисного вбивства ОСОБА_7 , що потребує їх дослідження експертним шляхом, з метою забезпечення збереження вищезазначеного майна як речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий просить накласти на них арешт.
Слідчий в судове засідання не з`явилася. 16.07.2025 слідчий подала до канцелярії суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій також зазначила, що на арешті вилученого майна не наполягає, оскільки на час розгляду клопотання потреба у його застосуванні відпала.
Власник майна в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Ухвалою слідчого судді від 12.06.2025 надано дозвіл на проведення обшуку земельної ділянки, житлового будинку та господарсько-побутових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , з метою встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
З огляду на викладене, зокрема заяви слідчого про те, що необхідність у застосуванні арешту майна відпала, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Відмовити в задоволені клопотання слідчого про арешт майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1