В И Р О К

іменем України

25 липня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

захисника - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000264 за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сезенків Баришівського району Київської області, є громадянином України, має вищу освіту, одружений, працював вчителем Шевелівського НВК "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" Балаклійської районної ради Харківської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживав у АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

З 01 березня 2018 року ОСОБА_10 працював на посаді вчителя предмету "Захист Вітчизни" Шевелівського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Балаклійської районної ради Харківської області.

05 березня 2019 року близько 10:40 години, діючи всупереч вимогам статті 14 Закону України "Про охорону праці", відповідно до якої працівник зобов`язаний, зокрема, знати та виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, не дотримуючись вимог пункту 6 розділу IV Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 26.12.2017, № 1669, яким передбачено, що учитель є відповідальним за збереження життя і здоров`я здобувачів освіти під час освітнього процесу, учитель проводить інструктажі із здобувачами освіти, внаслідок неналежного виконання своїх професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх здобувачів освіти під час освітнього процесу, діючи з необережністю у формі кримінальної протиправної недбалості, ОСОБА_10 , не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в коридорному приміщенні Шевелівського НВК "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Балаклійської районної ради Харківської області, що розташований за адресою: Харківська область, Балаклійський (нині Ізюмський) район, с. Шевелівка, вул. Центральна, 1, під час відпрацювання прийомів самозахисту від нападу зі зброєю (ножем) з учнями 11-го класу на уроці "Захист Вітчизни", не забезпечив безпечне проведення прийомів самозахисту з неповнолітнім учнем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: не провів інструктаж з учнями щодо дотримання вимог під час проведення занять з відпрацювання прийомів самооборони, перед проведенням прийому не довів до учнів, в тому числі до неповнолітнього ОСОБА_8 , яким чином він повинен був діяти в даній ситуації, та виконав такі дії під час проведення прийому самозахисту (викручування руки) з учнем ОСОБА_8 , які призвели до втрати рівноваги останнім, коли він намагався уникнути больових відчуттів, та отримання ним тілесних ушкоджень.

Цими діями неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою стійкої втрати загальної працездатності менш як на одну третину у вигляді закритої травми правого колінного суглобу у вигляді: пошкодження колатеральних зв`язок 1-2 ступеню, субхондральне пошкодження латерального виростку правої стегнової кістки, латеральний підвивих правого наколінника, реактивний синовіт, пошкодження сухожилку медіального широкого м`язу правого стегна; ускладнена кінцевою посттравматичною контрактурою правого колінного суглобу у вигляді порушення функції правого колінного суглобу легкого ступеню помірного вираження: згинання 80 градусів та розгинання 175 градусів (норма згинання 30-40; розгинання 180 градусів), та больового синдрому.

Таким чином, невиконання вчителем ОСОБА_10 вимог пункту 6 розділу IV Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти перебуває в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із неповнолітнім ОСОБА_8 , якому було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою стійкої втрати загальної працездатності менш як на одну третину, що є іншими тяжкими наслідками.

Зазначеними діями ОСОБА_10 вчинив неналежне виконання професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило інші тяжкі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_10 не визнав себе винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав, що під час проведення занять із учнями діяв добросовісно та з дотриманням правил безпеки навчального процесу. Того дня, коли травмувався ОСОБА_8 , перед уроком він провів інструктаж учням, показав як наносити удар ножем, робити контр прийом, а також на минулому уроці він надавав для огляду відео з відпрацюванням прийому самозахисту від нападу з ножем, але учня ОСОБА_8 на тому уроці не було. Після інструктажу він вирішив показати на практиці вказаний прийом. Оскільки покриття підлоги у спортивному залі мало незадовільний стан, він проводив заняття у коридорі. Побачивши найвищого учня ОСОБА_8 , він запросив його, проте ніякого захвату передпліччя не було. Він поставив йому блок і створення важеля на руку. Взагалі йому було не зрозуміло чому ОСОБА_8 впав, до початку уроку він нормально зробив розминку та скарг щодо здоров`я не висловлював. Після падіння учня він викликав медичного працівника та запропонував накласти шину, оскільки ОСОБА_8 вказав, що мабуть зламав ногу. Далі були викликані батьки ОСОБА_8 , які відвезли учня до лікарні. Вважав, що ОСОБА_8 травмувався не з його вини, а через наявність хронічного захворювання, про яке йому не було відомо. Але за такого захворювання ОСОБА_8 не мав бути допущений до фізичних занять. Після цього випадку керівництво школи, з метою уникнення відповідальності, ініціювало кримінальне провадження, у якому сфабриковане обвинувачення проти нього. Просив ухвалити вирок, яким його виправдати, а цивільний позов залишити без задоволення.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_10 своєї винуватості, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, наказом директора Шевелівського НВК НВК "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Балаклійської районної ради Харківської області № 06-К від 28.02.2018 ОСОБА_10 було прийнято вчителем предмету "Захист Вітчизни" з 01.03.2018 з тижневим навантаженням 4 години. Підстава наказу - заява ОСОБА_10 (т. 4 а. п. 214).

Відповідно до розкладу дзвінків, затвердженого директором Шевелівського НВК 01.09.2018, 1 урок 8:30-9:15 перерва 10 хв; 2 урок 9:25-10:10 перерва 10 хв; 3 урок 10:20-11:05 перерва 30 хв; 4 урок 11:35-12:20 перерва 10 хв; 5 урок 12:30-13:15 перерва 10 хв; 6 урок 13:25-14:10 перерва 10 хв; 7 урок 14:20-15.05 перерва 10 хв (т. 4 а. п. 215). Розклад уроків на ІІ семестр 2018/2019 н.р. для учнів 5-11 класів Шевелівського НВК, затверджений директором 14.01.2019, передбачав у вівторок 3 та 4 уроки - Захист Вітчизни (т. 4 а. п. 216).

Ці обставини обвинувачений ОСОБА_10 не заперечував.

Також, у своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_10 , хоча й заперечував проти обвинувачення, проте повідомив відомості, якими підтверджується дата, час і місце події. З показань обвинуваченого чітко вбачається, що саме під час демонстрації прийому самозахисту, в момент коли ОСОБА_10 фізично контактував з учнем ОСОБА_8 , останній втратив рівновагу та впав, повідомивши, що можливо зламав ногу.

На механізм травмування потерпілого ОСОБА_8 під час відпрацювання з ним прийому самозахисту на уроці "Захист Вітчизни" обвинувачений ОСОБА_10 показав і під час слідчого експерименту 26.11.2019, який проводився за участі захисника ОСОБА_12 (т. 4 а. п. 224-229).

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_10 повністю підтвердив обставини, про які він показав на слідчому експерименті.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 , у свою чергу, показав, що на уроці "Захист Вітчизни", під час відпрацювання прийму захисту, вчитель ОСОБА_10 викрутив йому руку, що спричинило йому біль. Він почав викручуватися та впав на правий бік і відчув біль в коліні, від якого знепритомнів. Потім він був доставлений до лікарні. До поліції звернувся його батько через тиждень після події. До початку уроку, де отримав травму, скарг з приводу здоров`я не мав.

Під час слідчого експерименту 19.03.2019, потерпілий ОСОБА_8 показав на механізм заподіяння йому тілесних ушкоджень вчителем ОСОБА_10 .. Зокрема, потерпілий ОСОБА_8 показав, як здійснив правою рукою замах макетом ножа, у той час обвинувачений ОСОБА_10 поставив блок лівою рукою, після чого почав вивертати руку останнього за годинниковою стрілкою, що відбувалось не дуже швидко, але з силою, коментуючи, що можна застосовувати удар ногою в пах. Рука ОСОБА_8 була вивернута назад, тулуб його нахилився назад, внаслідок чого він не втримав рівновагу і впав на зігнуту в колінні праву ногу, обвинувачений ОСОБА_10 постійно тримав ОСОБА_8 за передпліччя правої руки. ОСОБА_8 всією вагою сів на зігнуту праву ногу, при цьому стопа лягла прямо, і тоді він відчув різку біль в коліні, коли почав випрямляти ногу почув хрускіт кісток. Свідомість не втрачав. За допомогою вчителя з полу пересів на лавку. Медична сестра надала першу медичну допомогу зафіксувавши праву ногу (т. 4 а. п. 191).

Отже, показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 щодо фактичних обставин його травмування на уроці "Захист Вітчизни" у цілому збігаються з показаннями самого обвинуваченого.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 показав, що про нещасний випадок з його сином ОСОБА_8 він дізнався по телефону від директора школи. Отримавши таке повідомлення він з дружиною одразу прибули до школи та відвезли сина до лікарні, де йому на ногу був накладений гіпс. Через 2 чи 3 дні він подав заяву до поліції з приводу травми сина. В подальшому, вони тривалий час лікувались та витратили значні кошти, проте сам вчитель ОСОБА_10 допомоги не надав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що був очевидцем події, коли ОСОБА_10 під час відпрацювання прийому самозахисту викрутив руку ОСОБА_8 , після чого останній впав та вони почули хруст, викликали лікаря.

Під час слідчого експерименту 12.03.2019 свідок ОСОБА_13 показав на механізм заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_8 (т. 4 а. п. 193-195).

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що на час вчинення правопорушення обіймала посаду начальника відділу освіти у Балаклійській районній державній адміністрації Харківської області. З приводу події повідомила, що всі обставини їй відомі від директора Шевелівського НВК, яка надіслала повідомлення про випадок з учнем.

Свідок ОСОБА_15 показав, що був учнем 11 класу, коли відбулась подія з ОСОБА_8 . Того дня, на уроці "Захист Вітчизни" вони відпрацьовували прийом самозахисту. Для цього вчитель ОСОБА_10 обрав учня ОСОБА_8 , який у процесі відпрацювання прийому впав через біль. Тоді ж одразу покликали медичну сестру, також одразу прибули батьки ОСОБА_8 .

Під час слідчого експерименту 12.03.2019, свідок ОСОБА_15 показав на механізм травмування учня ОСОБА_8 під час відпрацювання з ним прийому самозахисту вчителем ОСОБА_10 (т. 4 а. п. 208-210).

Також, на механізм травмування учня ОСОБА_8 під час відпрацювання з ним прийому самозахисту вчителем ОСОБА_10 показали свідок ОСОБА_16 (т. 4 а. п. 200-204) та свідок ОСОБА_17 (т. 4 а. п. 205-207) під час слідчих експериментів від 12.03.2019.

Показання потерпілого та вказаних свідків в цілому не суперечать одне одному, а також узгоджуються і з письмовими доказами, які були досліджені судом.

Так, законний представник потерпілого ОСОБА_9 звернувся 11.03.2019 до Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області з повідомленням про те, що 05.03.2019 о 10:40 годині в приміщенні Шевелівської школи на уроці "Захист Вітчизни" вчитель ОСОБА_10 при відпрацюванні прийомів самозахисту порушив правила безпеки та спричинив його сину ОСОБА_8 - учню 11-го класу, тілесні ушкодження (т. 4 а. п. 185).

Даними довідки КНП "Балаклійська центральна клінічна районна лікарня" Балаклійської районної ради Харківської області підтверджується, що 05.03.2019 потерпілий ОСОБА_8 звернувся за медичною допомогою до лікаря-травматолога, і було встановлено діагноз: пошкодження внутрішньої бічної зв`язки правого колінного суглоба (т. 4 а. п. 186).

Даними протоколу огляду місця події від 12.03.2019 з фототаблицею, підтверджується обстановка в приміщенні Шевелівського НВК "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад" Балаклійської районної ради Харківської області, що розташований за адресою: Харківська область, Балаклійський (нині Ізюмський) район, с. Шевелівка, вул. Центральна, 1, де відбувався урок "Захист Вітчизни" (т. 4 а. п. 187, 188).

Висновками судово-медичної експертизи № 12-14/95-БЛ/19 від 26.04.2019, додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/99-БЛ/19 від 26.04.2019 та додаткової судово-медичної експертизи № 12-14/466-БЛ/19 від 28.11.2019 підтверджується, що у потерпілого ОСОБА_8 було встановлено наступні тілесні ушкодження: закрита травма правого колінного суглобу у вигляді: пошкодження колатеральних зв`язок 1-2 ступеню, субхондральне пошкодження латерального виростку правої стегневої кістки, латеральний підвивих правого надколінника, реактивний синовіт, пошкодження сухожилку медіального широкого м`язу правого стегна; ускладнена кінцевою посттравматичною контрактурою правого колінного суглобу у вигляді порушення функції правого колінного суглобу легкого ступеню помірного вираження: згинання 80 градусів та розгинання 175 градусів (норма згинання 30-40 градусів; розгинання 180 градусів), та больового синдрому. Що відповідно до інструкції про порядок організації та проведення лікарської страхової експертизи № 110 від 1986 року відповідає 10 відсоткам постійної втрати загальної працездатності менш як на одну третину належить розуміти втрату загальної працездатності (від 10% до 33%). Вищевказана травма правого колінного суглобу можливо могла бути отримана в час та при обставинах, зазначених вище; від ударної дії тупого предмету, чи при розтягненні, індивідуальні властивості якого в ушкодженні не відобразились. За ступенем тяжкості вищевказана: закрита травма правого колінного суглобу у вигляді: пошкодження колатеральних зв`язок 1-2 ступеню, субхондральне пошкодження латерального виростку правої стегневої кістки, латеральний підвивих правого надколінника, реактивний синовіт, пошкодження сухожилку медіального широкого м`язу правого стегна; ускладнена кінцевою посттравматичною контрактурою правого колінного суглобу у вигляді порушення функції правого колінного суглобу легкого ступеню помірного вираження відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою стійкою втрати загальної працездатності менш як на одну третину (згідно п. п. 2.2.3 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26.07.1995 за № 257/793, затверджених наказом № 6 Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995). Вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 можливо могли утворитися при обставинах та в строк, вказаних в протоколах слідчих експериментів від 19.03.2019 за участю ОСОБА_8 ; від 13.03.2019 за участю ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Неможливо встановити механізм утворення вищевказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 по даним з протоколу слідчого експерименту від 12.03.2019 за участю ОСОБА_13 . Вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_8 можливо могли утворитися при обставинах та в строк, вказаних в протоколі слідчого експерименту від 26.11.2019 за участю ОСОБА_10 (т. 4 а. п. 197-199, 211-213, 231, 232).

Зазначені висновки експертів також вказують на те, що і показання обвинуваченого ОСОБА_10 , і показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 щодо механізму травмування потерпілого не суперечать між собою та підтверджують фактично встановлені обставини.

Висновком експерта за результатами судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 13065 від 26.09.2019 (провідний судовий експерт ОСОБА_18 ) встановлено, що причиною нещасного випадку, що стався 05.03.2019 з учнем 11-го класу Шевелівського НВК "Загальноосвітній заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" ОСОБА_8 , є незабезпечення безпеки ОСОБА_8 вчителем ОСОБА_10 під час проведення занять з відпрацювання прийомів самозахисту. 05.03.2019 під час проведення занять з предмету "Захист Вітчизни" вчителем ОСОБА_10 не були дотримані вимоги п. 6 розділу IV Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти. Невиконання вчителем ОСОБА_10 вимог п. 6 розділу IV Положення про організацію роботи з охорони праці та безпеки життєдіяльності учасників освітнього процесу в установах і закладах освіти, знаходиться в причинному зв`язку з настанням нещасного випадку неповнолітнім ОСОБА_8 . Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи склали 7 850 грн 00 коп. (т. 4 а. п. 218-223, т. 6 а. п. 152).

Судовий експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні показала про обставини викладені у висновку за результатами судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 13065 від 26.09.2019, наполягала на достовірності наданого нею висновку.

Оцінивши зазначені вище докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_10 є винуватим у неналежному виконанні професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило інші тяжкі наслідки, і його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 щодо фальсифікації доказів та обвинувачення у відношенні нього не ґрунтуються на будь-яких доказах, суперечать фактичним обставинам кримінального провадження та розглядаються судом як обраний спосіб захисту, що не спростовує його винуватості у злочині.

Так, суд не має підстав вважати фальшивими протоколи слідчих експериментів з потерпілим та свідками, оскільки, як зазначалося вище, і показання самого обвинуваченого ОСОБА_10 , і показання потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 щодо механізму травмування потерпілого не суперечать між собою та підтверджують фактично встановлені обставини.

Та обставина, що неможливо встановити механізм утворення вищевказаних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 по даним з протоколу слідчого експерименту від 12.03.2019 за участю ОСОБА_13 , не свідчить на фальшивість цього доказу, а лише вказує на те, що цей свідок не надав достатніх показань щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про наявність у нього особистого конфлікту з керівництвом школи та відділу освіти через незабезпечення останніми належних умов для навчального процесу не спростовують його винуватості. Вибір місця та прийомів проведення занять з учнями, що мали місце 05.03.2019, здійснені особисто вчителем ОСОБА_10 . Відомостей про те, що у вказаному шкільному коридорі з твердим покриттям підлоги ОСОБА_10 був зобов`язаний проводити заняття на виконання відповідного розпорядження керівництва школи, матеріали провадження не містять.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що травма потерпілого є результатом наявного у нього хронічного захворювання, суперечать фактично встановленим обставинам справи. Ні обвинувачений ОСОБА_10 , ні неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 або будь-хто зі свідків не повідомили, що перед заняттям ОСОБА_8 мав скарги на стан здоров`я. Будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_8 мав захворювання, яке перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням у нього середньої тяжкості тілесного ушкодження, матеріали провадження не містять.

Обвинувачений ОСОБА_10 стверджував, що не було небезпеки у проведенні заняття у шкільному коридорі на твердій підлозі, оскільки характер прийомів, що мали відпрацьовуватися, не передбачав падіння на підлогу. А падіння учня ОСОБА_8 обумовлено лише особливостями його стану здоров`я, а також неточним виконанням його роз`яснень щодо виконання прийому самозахисту. Однак, у цьому випадку, ОСОБА_10 хоча й не передбачав можливості травмування учня під час відпрацювання під його керівництвом та з безпосередньою його участю прийомів самозахисту, однак повинен був і міг їх передбачити. Отже, позиція обвинуваченого ОСОБА_10 свідчить про наявність вини у формі необережності, тобто кримінальної протиправної недбалості, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Щодо заперечень обвинуваченого ОСОБА_10 проти кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 137 Кримінального кодексу України за кваліфікуючою ознакою спричинення інших тяжких наслідків, суд зазначає наступне. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони цього злочину є наслідки. У частині 1 статті 137 Кримінального кодексу України - це істотна шкода здоров`ю потерпілого, а в частині 2 статті 137 Кримінального кодексу України - смерть неповнолітнього або інші тяжкі наслідки. Істотна шкода здоров`ю потерпілого може виражатися в отруєні дітей, поширенні серед дітей різних інфекційних захворювань, спричиненні травм, у тому числі психічних, які викликали настання легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, тощо. Інші тяжкі наслідки, про які зазначається у частині 2 статті 137 Кримінального кодексу України, - це середньої тяжкості або тяжкі тілесні ушкодження, завдані одному або кільком неповнолітнім, самогубство або замах на самогубство. Отже спричинені неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 , внаслідок кримінальної протиправної недбалості обвинуваченого ОСОБА_10 , середньої тяжкості тілесного ушкодження є іншими тяжкими наслідками, що вказує на правильність кваліфікації дій обвинуваченого за частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України.

Під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є нетяжким злочином; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України; відсутність обставин, що обтяжують покарання відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України; відомості про особу обвинуваченого, висновок органу пробації, який міститься у досудовій доповіді від 22.06.2021, щодо низької ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення, а також рекомендації щодо заходів, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінальних правопорушень (т. 2 а. п. 194-198); також відомості про особу обвинуваченого, що містяться у письмових доказах, наданих сторонами, а саме, що ОСОБА_10 раніше не судимий (т. 4 а. п. 236), на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (т. 4 а. п. 235, 240, 241), за місцем проживання в м. Балаклія зарекомендував себе задовільно (т. 4 а. п. 234), за місцем роботи зарекомендував себе як людина, що володіє сучасними методами роботи, формами організації навчально-виховного процесу, проявляє ґрунтовну професійну компетентність, але не має журналів інструктажів з безпеки життєдіяльності для окремих видів робіт, тому не проводить інструктажі з охорони праці та не записує їх у відповідні журнали (т. 4 а. п. 238), має відзнаки у 2015, 2016 роках як вчитель предмету "Захист Вітчизни", також має відзнаку "За заслуги І ступеню" як полковник запасу, ветеран Збройних Сил України (т. 4 а. п. 82-85).

Пунктами 2 та 3 частини 1 статті 49 Кримінального кодексу України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до частин 1, 5 статті 74 Кримінального кодексу України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України, за вчинення якого передбачене найсуворіше покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, минуло більше п`яти років, ОСОБА_10 підлягає звільненню від покарання за це кримінальне правопорушення відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_10 належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 13065 від 26.09.2019 в розмірі 7 850 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (т. 1 а. п. 51-63), суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-4 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Потерпілий ОСОБА_8 у позовній заяві просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на його користь 7 577 грн 97 коп. на відшкодування матеріальної шкоди (3 686 грн 47 коп. витрат на ліки, 3 891 грн 50 коп. витрат на проїзд до лікувальної установи), та 50 000 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Під час судового розгляду обвинувачений не визнав позовну заяву потерпілого, оскільки заперечував свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

На підтвердження розміру матеріальної шкоди, що полягає у витратах на придбання медичної продукції, надано копії чеків та медичної документації, відомостями яких підтверджуються витрати ОСОБА_8 на лікування на суму 1 941 грн 35 коп. (т. 1 а. п. 58-60).

На підтвердження розміру матеріальної шкоди, що полягає у витратах на придбання палива для прибуття до лікувальної установи, надано копії чеків на суму 1 348 грн 00 коп. (т. 1 а. п. 58-60).

Доказів інших витрат на лікування потерпілим не надано, тому в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди позов підлягає частковому задоволенню на вказану суму.

На обґрунтування вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпілий ОСОБА_8 стверджував про наявність у нього сильних душевних хвилювань, страхів, фізичного болю, було порушено його нормальний спосіб життя.

Виходячи з конкретних обставин та ступеню тяжкості вчиненого у відношенні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 злочину; взявши до уваги тривалість розладу здоров`я та пов`язані із цим фізичний біль і душевні страждання; враховуючи суттєві зміни звичного способу життя потерпілого та необхідність вжиття обумовлених станом здоров`я заходів для організації свого життя та лікування; дотримуючись принципів розумності та справедливості, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди позовна заява потерпілого ОСОБА_8 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_10 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_10 від покарання за частиною 2 статті 137 Кримінального кодексу України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Державного бюджету України 7 850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 13065 від 26.09.2019.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 3 289 (три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 35 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди, а всього: 53 289 (п`ятдесят три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 35 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1