Провадження № 1-кп/161/1106/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 липня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000823, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, адвоката ради адвокатів Волинської області, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 25.02.2025, близько 21 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , будучи адвокатом згідно свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 820 від 23.10.2015, виданим на підставі рішення ради адвокатів Волинської області № 1/40-3 від 23.09.2015, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Skoda», моделі «Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним у напрямку проспекту Відродження, в порушення вимог пунктів 2.3. (б), 2.9. (а), 10.1. та розділу 34 в частині вимог дорожньої розмітки 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, на вулиці Рівненській, навпроти будинку № 16, у місті Луцьку Волинської області, проявив безпечність та неуважність, не врахував дорожню обстановку, перетнув подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan», моделі «Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 179 від 07.03.2025, отримав тілесне ушкодження у вигляді травматичного розриву лівого акроміально-ключичного зчленування Toссі III ступеня з вивихом акроміального кінця лівої ключиці, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для його загоєння та лікування необхідний час більше 21 доби.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 2.3. (б), 2.9. (а), 10.1. та розділу 34 в частині вимог дорожньої розмітки 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001:

- п. 2.3. (б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 2.9. водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

- п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- розділ 34 Правил дорожнього руху України, в частині вимог дорожньої розмітки 1.3, згідно до якого розмітка 1.3. поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами. Лінію перетинати забороняється.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

25 червня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. 471 КПК України. Відповідно до даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а також погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченим, який беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому злочину, щиро розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в повному обсязі відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, вибачився перед потерпілим та повністю примирився з ним. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті, а саме покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, а потерпілий ОСОБА_6 розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив про його примирення з потерпілим, просив затвердити угоду та вказав, що погоджується на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження укладеної угоди про примирення.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив, що завдані йому збитки обвинуваченим відшкодовані, вказав про примирення з обвинуваченим та просив затвердити угоду про примирення.

В судовому засіданні прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 заперечила щодо затвердження вказаної угоди про примирення.

Разом з цим, судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості та примирення між сторонами угоди.

Таким чином, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами угоди покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законним володільцям, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 471, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про примирення від 25.06.2025 у кримінальному провадженні №0000823, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Речові докази:

-транспортний засіб марки «Skoda Octavia», р.н. НОМЕР_1 ; транспортний засіб марки «Nissan Leaf», р.н. НОМЕР_2 повернути за належністю законним володільцям;

-CD-R диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) грн. 20 коп. процесуальних витрат за проведення інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/103-25/2995-ІТ від 26.03.2025.

Арешт майна, відповідно до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.02.2025 (справа № 161/3778/25, провадження № 1-кс/161/1307/25) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1