ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 545/3119/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1304/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Харківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_9 , якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000363 від 03.05.2022 року за частиною 1 статті 122 КК України закрито, у зв`язку із звільненням ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Буди Харківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на підставі статті 46 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000363 від 03.05.2022 року на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності закрити. Згідно ухвали, 02.05.2022 близько 20:00 більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_9 знаходився разом із ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому знаходячись у вказаний час за вказаною адресою між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 виник раптовий конфлікт, який проявився у неможливості останнього висловити словесне зауваження неповнолітній ОСОБА_11 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Під час конфлікту у ОСОБА_12 , який перебував на міжсходинковому майданчику, та загородив прохід ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний намір направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останньому. Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення невизначеної шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому схопив його за праву ногу, потягнув на себе, в результаті чого ОСОБА_10 впав по сходах. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/22-НВ/22 від 16.05.2022, ОСОБА_9 своїми умисними діями спричинив потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: закритий перелом тіла (діафаза) великогомілкової кістки правої гомілки, який виник можливо 02.05.2022 року. Механізм утворення таких переломів може бути як результатом прямої травми (при ударі по гомілці важким предметом), так і внаслідок непрямого впливу (падіння на ногу на фіксованій стопі). За ступенем тяжкості даний перелом відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (21 день) п.2.2.2;2.2.1 в) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ № 6 від 17.01.1995 року. Прокурор, не погоджуючись із ухвалою суду, подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року скасувати, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог КПК України, призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. Апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що інкримінований ОСОБА_9 злочин, перебачений частиною 1 статті 122 КК України є умисним, у зв`язку із чим, ОСОБА_9 не міг бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, що потягло за собою закриття кримінального провадження з істотним порушенням вимог КПК України. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного. Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Судом першої інстанції вказані вимоги не дотримані, оскільки застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, чим істотно порушено вимоги КПК України. Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, яке є умисним нетяжким кримінальним правопорушенням. 21.02.2025 до суду першої інстанції надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 , в якому він просив закрити кримінальне провадження на підставі заяви потерпілого ОСОБА_10 про відмову від претензій, посилаючись на положення пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України. До клопотання обвинувачений ОСОБА_9 долучив заяву потерпілого ОСОБА_10 про примирення, в якій, з посиланням на статтю 477 КПК України зазначено, що потерпілий з обвинуваченим примирився, моральна та матеріальна шкода йому відшкодована, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 . Суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників судового провадження, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 122 КК України на підставі статті 46 КК України та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України. Такі висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки не узгоджуються з вимогами статті 46 КК України, відповідно до якої особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Умовами застосування статті 46 КК України є вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КК України є умисним, санкція якого передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років, а тому правові підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України відсутні, про що обгрунтовано зазначає прокурор. З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.04.2025 у справі № 462/3318/22. У зв`язку із наведеним, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пункту 2 частини 1 статті 413 та частини 1 статті 412 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування ухвали суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що порушення судом першої інстанції вищезазначених вимог КПК України не відноситься до передбаченого в частині 1 статті 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог частини 6 статті 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені пунктами 2, 26 частини 1 статті 7 КПК України - законність, диспозитивність. Відповідно до частини 4 статті 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Інкримінований ОСОБА_9 нетяжкий злочин - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин, відповідно до статті 477 КПК України відноситься до кримінальних правопорушень, кримінальне провадження за якими здійснюється у формі приватного обвинувачення, про що також зазначали обвинувачений та потерпілий у поданих до суду першої інстанції заявах. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Закриваючи кримінальне провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, судом першої інстанції підстави для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_9 належним чином не були з`ясовані, з огляду на зміст клопотань обвинуваченого та заяви потерпілого. У зв`язку із наведеним, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно усунути вказані протиріччя та порушення кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 407, 409, 412, 413, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_9 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: