Номер справи 289/555/25
Номер провадження 1-кп/289/121/25
УХВАЛА

28.05.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме він знаходячись на волі може переховуватися від суду, може вплинути на потерпілих та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора, інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Натомість обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити обвинуваченому запобіжний захід із тримання під вартою на нічний домашній арешт, оскільки не доведено існування ризиків на які посилається прокурор, а обвинувачений раніше в розшуку не перебував, на досудовому слідстві самостійно з`являвся до органів слідства та суду, раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, що в сукупності свідчить про відсутність вищевказаних ризиків та безпідставність клопотання прокурора.

Потерпілі підтримали клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема, у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, або іншим чином впливати на дієвість кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція одного з яких, а саме за ч. 2 ст. 286 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, відсутні відомості про наявність у нього тяжких захворювань чи інвалідності. Також судом враховується можливість обвинуваченого переховуватись від суду. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів на його користь, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а відтак застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт слід відмовити, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за перелічених вище обставин не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілої, суд вважає за необхідне при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати йому розмір застави.

Отже, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» на строк 60 днів, тобто до 26 липня 2025 року включно без права внесення застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_9